ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року	Львів	Справа № 380/14042/23 пров. № А/857/16424/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року в справі №380/14042/23 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя в 1-й інстанції – Брильовський Р.М.,
час ухвалення рішення – 08.08.2023 року,
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                              ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі – ГУ ДПС у Львівській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 28.03.2023 №9510/6/13- 01-24-14 про виключення з реєстру платника єдиного податку та зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку, починаючи з 31 березня 2023 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішення ГУ ДПС у Львівській області №9510/6/13-01-24-14 від 28.03.2023 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку позивача, прийняте з урахуванням вимог порядку реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку, встановлених ст. 299 Кодексу та є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених ПК України.
Позаяк у позивача наявний податковий борг по платежу код платежу - 11011001, код території - НОМЕР_1 військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування 5775 грн та код платежу - 11010500, код території - НОМЕР_2 податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування - 19250 грн, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків по податку на доходи з фізичних осіб та військовому збору, відтак, згідно з пунктом 299.11 cт. 299 Податкового Кодексу України, анульована реєстрація платника єдиного податку першої - третьої груп.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 13.07.2016 позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець (види економічної діяльності - 56.30 обслуговування напоями, 47.29 роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах, 46.34 - оптова торгівля напоями, 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля, 47.25 - роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, 46.37 - оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами).
Згідно з реєстраційними обліковими даними Головного управління ДПС у Львівській області ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) перебуває на обліку в Головному управління ДПС у Львівській області, як фізична особа-підприємець. Дата взяття на облік - 13.07.2016 року.
Відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, поданої в податковий орган 07.12.2018 внесено зміни у види господарської діяльності, зокрема, основний вид економічної діяльності - 69.10 Діяльність у сфері права.
З 01.01.2019 по 31.03.2023 ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування третьої групи за ставкою 5%.
28.03.2023 Головне управління ДПС у Львівській області прийняло рішення від №9510/6/13- 01-24-14 про виключення з реєстру платника єдиного податку ОСОБА_1 з 31 березня 2023 року.
Підставою для прийняття рішення стало, як вважає податковий орган, наявність податкового боргу за кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у порядку (п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України. Сума податкової заборгованості по податках та платежах станом га 01.03.2023 року становить - 25025 грн, що підтверджено інтегрованою карткою платника податку.
Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно з пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Кодексу, реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу.
Згідно з підпунктом 8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового Кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених  Податковим Кодексом України у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Відповідно до абзацу третього п. 59.1 cт. 59 Податкового Кодексу України податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений   строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному  Податкового Кодексу України (п.п. 14.1.175 п. 14.1 cт. 14 Податкового Кодексу України).
Згідно з пунктом 299.11 cт. 299 Податкового Кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених главою 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» розд. XIV  Податкового Кодексу України, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Абзацом 2 п.295.8 ст.295 Податкового кодексу України    визначено, що у разі анулювання реєстрації платника єдиного податку за рішенням контролюючого органу податкові зобов`язання із сплати єдиного податку нараховуються такому платнику до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому проведено анулювання реєстрації.
Отже, анулювання свідоцтва платника єдиного податку за рішенням податкового органу на підставі п.299.10 ст.299 та пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України можливе за умови наявності у платника єдиного податку податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Судовим розглядом встановлено, що наявний податковий борг по платежу код платежу - 11011001, код території - НОМЕР_1 військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування 5775 грн та код платежу - 11010500, код території - НОМЕР_2 податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування - 19250 грн, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків по податку на доходи з фізичних осіб та військовому збору (далі - ІКП) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Як стверджується матеріалами справи, податковий борг виник у ОСОБА_1 як фізичної особи у зв`язку з тим, що 17.08.2021 між громадянином ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_1 було укладено договір дарування земельної ділянки, вартістю 385 000 грн.
Так, у зв`язку з набуттям у власність земельної ділянки на підставі договору дарування, 02.05.2022 позивач подав податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік, що підтверджується квитанцією №2.
У вказаній декларації було задекларовано дохід від отриманого в дарунок майна на суму 385000 грн відповідно було задекларовано суми податку, що підлягають сплаті самостійно - податок на доходи фізичних осіб в сумі 19250 грн та військовий збір в сумі 5775 грн.
Відтак податкові зобов`язання виникли у позивача, як фізичної особи, і жодним чином не пов`язані зі здійсненням господарської діяльності як фізичної особи-підприємця.
Колегія суддів враховує, що стосовно позивача, як фізичної особи-підприємця не проводилась перевірка, не складався акт про порушення платником єдиного податку вимог чинного законодавства.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач не взяв до уваги декларування ОСОБА_1 , як фізичною особою, не суб`єктом господарювання, доходу від отриманого в дарунок майна та визначення відповідно податкового зобов`язання, що не пов`язано з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця.
Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 25.02.2020 у справі  № 916/385/19, висновки викладені в якій стали підставою для прийняття Верховним Судом постанови від 28 травня 2021 року у справі № 120/1565/19-а, зазначила, що фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця, при цьому, правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право і дієздатністю, та не обмежує їх, оскільки визначила, що критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.
Також у вказаному рішенні Велика Палата Верховного Суду зазначила, що набуття статусу ФОП не означає, що усі подальші правовідносини за участю цієї особи мають ознаки господарських, а спори з її участю належать до господарських, адже фізична особа продовжує діяти як учасник цивільних відносин, зокрема, укладаючи правочини для забезпечення власних потреб, придбаваючи нерухоме та рухоме майно.
Водночас оскаржуване рішення Головне управління ДПС у Львівській області прийняло на лише на підставі інтегрованої картки платника податку.
Сплата податкових зобов`язань як ФОП ОСОБА_1 підтверджується квитанціями від 19.07.2022 (призначення: сплата ЄВС за 2 кв. 2022 року), від 18.08.2022 (призначення: сплата СП за 2 кв. 2022 року), від 18.11.2022 (призначення: сплата СП за 3 кв. 2022 року), від 30.12.2022 (призначення; сплата СВС за 3 кв, 2022 року), від 19.01.2023 року (призначення: сплата СВС за 4 кв. 2022 року), від 20.02.2023 (призначення; сплата €П за 4 кв. 2022 року), а також скріншотами з електронного кабінету платника податків ФОП ОСОБА_1 , з якого вбачається нарахування відповідних сум податкових зобов`язань по єдиному податку і єдиному соціальному внеску та відповідно їх сплата.
Суд виходить з того, що у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку, відсутній податковий борг, оскільки податковий борг, який став підставою для анулювання свідоцтва платника єдиного податку, виник щодо позивача як фізичної особи, у зв`язку з набуттям у власність земельної ділянки на підставі договору дарування 2.05.2021.
При цьому суд звертає увагу на те, що підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку стала наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.
Виходячи з викладеного, саме наявність у суб`єкта господарювання податкового боргу з єдиного податку, який виник у зв`язку з неналежним виконанням останнім обов`язку щодо вчасної сплати такого та, як наслідок, порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, є підставною для застосування приписів абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України.
Відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наявність у фізичної особи податкового боргу з податків, за якими контролюючий орган визначив податкові зобов`язання такій особі як не суб`єкту господарювання, не є підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої — третьої груп.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2020 року у справі №813/4315/16.
З урахуванням викладеного, суд встановив, що контролюючий орган безпідставно прийняв оспорюване рішення, тому таке є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно, у випадку визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку, саме на відповідача покладається обов`язок поновлення анульованої реєстрації.
Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, колегія суддів підтримує правильний висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року в справі №380/14042/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 13 грудня 2023 року.