П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 р.	м. Одеса	Справа № 489/769/22	

                                                                                                                Головуючий в 1 інстанції: Кокорев В. В.
                                                                                                                                                                   Місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –   Лук`янчук О.В.
суддів             –   Бітова А.І.
–   Ступакової І.Г.
при секретарі –   Качуренко В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00000552 від 25.10.2021.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що транспортний засіб на якому позивач перевозив вантаж є контейнеровозом, а тому на нього розповсюджуються норми законодавства про 44 т загальної маси плюс 2 % похибки дозволеної законом. Товарно-транспортною накладною підтверджується, що загальна вага транспортного засобу (брутто) складає 39910 кг, тобто в межах нормативного параметру із врахуванням похибки. Крім того, згідно з товарно-транспортною накладною №132633 від 24.10.2021 автомобільним перевізником було Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧАН ТРАНС". Тобто, 25.10.2021 транспортний засіб позивача використовувала інша особа і притягнення позивача до відповідальності в якості перевізника за порушення законодавства в сфері автомобільного транспорту та визначення йому грошових зобов`язань є протиправним. Також, вантаж який перевозився був сипучим (соняшник), який є рухомим під час маршруту транспортного засобу, його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості, за відсутності відповідної методики зважування, з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалося з перевищенням вагових обмежень. Оскаржувана постанова містить відомості про масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортних засобів з інформацією про фактичну масу транспортних засобів в момент зважування, однак відповідачем належним чином не обгрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження, зазначеному розміру перевищення навантаження визначеному в тонах. Представник позивача вважає, що постанова серії ВМ №00000552 від 25.10.2021 є незаконною, не відповідає вимогам законодавства, тому підлягає скасуванню, а справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2   ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення   (далі   КУпАП) необхідно закрити.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову серії ВМ №00000552 від 25.10.2021, винесену головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Блажком Євгенієм Михайловичем, по справі про адміністративне правопорушення про накладення на    ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. за ч. 2ст. 132-1 КУпАП.
Закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2ст. 132-1 КУпАП.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 496 грн. 20 коп. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незастосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та надання висновків, що не відповідають викладеним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення яким у задоволенні позову відмовити. 
В своїй скарзі, апелянт зазначає, що оскаржувана постанова містить усі дані, що визначені ст. 283 КУпАП, а зміст оскаржуваної постанови відображає склад адмінітративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. При цьому вказує, що відомості щодо перевищення вагових параметрів містяться в інформаційній картці автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформований автоматичним пунктом при фіксації правопорушення, в яких зафіксовано кількість осей. В подальшому така інформація була передана до системи у вигляді метаданих, які містять відомості про подію, зафіксовану за допомогою автоматичного пункту. Також вказує, що саме договір про перевезення вантажів  контейнеровозом є належним доказом надання послуг з перевезення, а не ТТН.
Судом встановлено, що 25 жовтня 2021 року головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Блажком Євгенієм Михайловичем винесено постанову серії ВМ №00000552 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, відповідно до якої встановлено, що 25.10.2021 о 00:42 год. за адресою Н-23, км 2+998, Кіровоградська область, зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440, з державним номерним знаком НОМЕР_1 . 
Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: навантаження на строєні осі транспортного засобу на 5,1% (5,547 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2ст. 132-1 КУпАП. Вказане порушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу марки Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM, 10022, свідоцтво про повірку технічного засобу UA.TR.001 35 376-21, свідоцтво про повірку технічного засобу дійсне до 10.09.2022. За вчинення адміністративного правопорушення, постановою серії ВМ №00000552 від 25.10.2021 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн.
Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що транспортний засіб MAN TGX 18.440, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 .
Не погодившись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова серії ВМ №00000552від 25.10.2021 містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, однак зазначена постанова не містить інформації про тип транспортного засобу (контейнеровоз тощо), що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при встановленні факту перевищення, встановлених законодавством вагових норм, що впливає на визначення відсотку та маси перевищення нормативних параметрів, і як наслідок розміру штрафу при притягненні особи до відповідальності, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для її скасування та закриття провадження у справі.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги,  колегія суддів виходить з наступного.
З метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища   Законом України «Про дорожній рух»   визначено правові та соціальні основи дорожнього руху.
Відповідно до ч. 12   ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»   державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно із ч. 5   ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»   учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього   Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
У ч. 1ст. 14-3   КУпАП   визначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частинами другою і третьою   статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Згідно   ст. 29 Закону України «Про дорожній рух»   до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
Підпунктом 3 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого   постановою Кабінету міністрів України від 27.06.2007 р. № 879, передбачено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у   пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.
Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених   постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30   установлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у   пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України установлено   Правилами дорожнього руху, затвердженими   постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, відповідно до пункту 22.5 яких за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення,   3,75 м), за висотою від поверхні дороги   4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах   4,35 м), за довжиною   22 м (для маршрутних транспортних засобів   25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів   понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах   до 46 т), навантаження на одиночну вісь   11 т (для автобусів, тролейбусів   11,5 т), здвоєні осі   16 т, строєні   22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь   11 т, здвоєні осі   18 т, строєні   24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі   понад 16 т, строєні осі   понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів   навантаження на одиночну вісь   понад 11 т, здвоєні осі   понад 18 т, строєні осі   понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах   понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Згідно ч. 1 ст.   33   ч. 1 ст.   34 Закону України «Про автомобільний транспорт»   автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього   Закону   та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Згідно ч. 4   ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»   у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Так, згідно із постановою серії   ВМ №00000552 від 25.10.2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, 25.10.2021 о 00:42 год. за адресою Н-23, км 2+998, Кіровоградська область, зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440, з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: навантаження на строєні осі транспортного засобу на 5,1% (5,547 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2ст. 132-1 КУпАП.
При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності у позивача дозволу на рух транспортного засобу автомобільними дорогами України з перевищенням допустимих вагових параметрів або внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.
Відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами передбачено частиною 2   статті 132-1 КУпАП, санкція якої передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.
Варто вказати, що на момент фіксування адміністративного правопорушення 25.10.2021 року та на момент винесення постанови, була чинна норма   п. 22.5 Правил дорожнього руху, яка забороняла рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли навантаження на строєну вісь становило понад 22 т.
Отже, відповідачем зафіксовано, що транспортний засіб MAN TGX 18.440 має перевищення вагових параметрів, а саме перевищення навантаження на строєну вісь 5,1% (5,547 тон). Тобто транспортний засіб здійснював рух по дорогам України з порушенням вантажних та габаритних показників, з перевантаженням на одиночну вісь.
При цьому, колегія суддів зазначає, що фізичні характеристики вантажу, не впливають на загальну вагу вантажу та на навантаження на осі, від того який вантаж перевозився, це не зменшить вагу вантажу чи його розміщення.
Щодо невідповідність постанови серії ВМ №00000552 від 25.10.2021 року вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої   наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року №512, колегія суддів вказує про таке.
Відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим   постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019р. №1174, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
При цьому, відповідно до пункту 3 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої   наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року №512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.
Отже, вказане свідчить, що Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою   наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року №512, передбачено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення порушення.
Між тим, Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затверджена   наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року №512, не містить імперативної вимоги щодо необхідності зазначення в постанові всього обсягу інформації.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим   постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174   (надалі - Порядок).
Так, у п. 7-8 Порядку передбачено, що фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.
Відтак, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному транспорті відбувається за допомогою встановлених на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплексів технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо.
У подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт.
Під час передачі інформаційних файлів та метаданих проводиться їх автоматизована перевірка в інформаційно-телекомунікаційній системі на цілісність та походження даних (пункт 10 Порядку).
При цьому, система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.
Вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затверджених   постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 163.
Відповідно до п. 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.
Згідно п. 16 Порядку посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.
Відповідно до п. 2 Порядку інформаційний файл - упорядкована сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену   статтею 14-3 КУпАП, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом; система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.
У п. 12 Порядку зазначено, що автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.
Згідно з п. 15 Порядку метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).
У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, згідно з п. 17 Порядку зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Постанова згідно з частинами 2-4   ст.283 КУпАП   повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу; крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Тобто, основним доказом у приведених випадках є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови.
Як вбачається із відомостей, якими керувалися посадові особи відповідача при винесенні оскаржуваних постанов, та які містяться у інформаційній картці автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованій автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, порушення стосуються саме нормативних вагових параметрів в аспекті перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, а саме навантаження на строєну вісь транспортного засобу та перевищення загальної маси транспортного засобу.
За наслідками дослідження спірної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00000552 від 25.10.2021, апеляційним судом установлено, що даний акт індивідуальної дії містить: відомості про найменування органу та посадової особи, який її виніс; дату розгляду відомостей з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічного засобу; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, навантаження на осі).
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що наведені у спірному рішенні суб`єкта владних повноважень відомості є цілком достатніми та вказують про обґрунтованість акта індивідуальної дії, що помилково не встановлено судом першої інстанції.
Отже, установлені в межах даного апеляційного перегляду справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні висновки та викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог доводи.
Так, колегія суддів враховує, що в якості доказу вчинення позивачем порушення відповідачем надано інформаційну картку габаритно-вагового контролю, фотокопії транспортного засобу, а також сертифікати відповідності, сертифікати перевірки типу.
Крім того, надані позивачем докази не спростовують факту перевищення вагових параметрів, зафіксованих в автоматичному режимі навантаження на строєні осі транспортного засобу, як і даних, наведених у інформаційній картці ГВК, а також не спростовано правильність роботи засобів вимірювальної техніки, яка зафіксувала допущені позивачем порушення норм   п. 22.5 ПДР   України. Тобто відсутні підстави вважати проведені відповідачем розрахунки недостовірними.
Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 17.9   Наказу міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні»   приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору - на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору.
Доводи позивача щодо відповідності ваги транспортного засобу нормативним ваговим параметрам, що зафіксовано у товарно-транспортних накладних, засвідчених підписами відповідальних осіб суд відхиляє, адже належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом є саме договір про перевезення вантажів контейнером, а не товарно транспортна накладна, надана позивачем.
Посилання позивача, що товарно-транспортною накладною підтверджується, що загальна вага транспортного засобу (брутто) складає 39910 кг, тобто в межах нормативного параметру із врахуванням похибки, колегія суддів також не бере до уваги, оскільки згідно інформації про виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу: перевищення навантаження на строєні осі транспортного засобу на 5,1% (5,547 тон).
Крім того, відповідно до змісту абзацу 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених   наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей.
Крім того, колегія суддів зазначає, що в даному випадку, ч. 2   ст. 132-1 КУпАП   передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
При цьому, з аналізу вищевикладених положень   КУпАП   вбачається, що суб`єктом адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2   ст. 132-1 КУпАП, є фізична особа, або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.
При цьому, колегія суддів не приймає доводів позивача про те, що фактичним користувачем відповідними транспортними засобами є ТОВ "ЧАН ТРАНС", як на обставину, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, так як до Єдиного державного реєстру транспортних засобів на момент вчинення спірних порушень не внесено відповідних відомостей про належного користувача транспортного засобу.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивача у межах спірних правовідносин правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2   ст. 132-1 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що зміст оскаржуваної постанови не відображає всі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, оскільки вимоги до змісту постанов про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, визначені   ст. 283 КУпАП   та Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021№ 512 відповідачем дотримані.
В свою чергу, відповідач належними та допустимими доказами довів факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2ст. 132-1   КУпАП, оскільки допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених   п. 22.5 Правил дорожнього руху.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Згідно із п.2 ч.1   ст.315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Статтею 317 КАС України   передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст.272, 310, ст.315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.
Рішення  Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2023 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, з урахуванням приписів   ст.272 КАС України, оскарженню не підлягає.
                                                                   Повний текст судового рішення виготовлений 07 листопада  2023 року.

Головуючий суддя:                                                                                             О.В. Лук`янчук   

Суддя:                                                                                                                  А.І. Бітов

Суддя:                                                                                                                   І.Г. Ступакова