Справа №585/1492/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Каливод О. О.	
Номер провадження 33/816/561/23 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

17 жовтня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 585/1492/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного Сумської області від 06.06.2023, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_3 , 
установив:

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки т/з не керував, матеріали справи також не підтверджують факту керування т/з, а письмові пояснення свідка з цього приводу, на які послався суддя суду першої інстанції є неналежним доказом, оскільки такий безпосередньо судом не допитувався. При цьому зазначає, що був безпідставно зупинений працівниками поліції.
Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06.06.2023 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн, з позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.
Згідно постанови, 05.04.2023 об 01-00 год. в с. Андріяшівка, вул. Київська, 15 ОСОБА_3 керував т/з Wolkswagen Golf н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками  алкогольного сп`яніння (порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідка, чим порушив вимоги  п. 2.5 ПДР.
Вислухавши доводи ОСОБА_3 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність в діях складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ  № 178019 від 05.04.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_3   керував т/з з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи та об`єктивно підтверджується наявними у справі доказами, зокрема:
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , згідно яких 05.04.2023 близько 02-00 год. в с. Андріяшівка Роменського району його було зупинено працівниками поліції з метою перевірки, в ході якої неподалік проїздив автомобіль Wolkswagen Golf синього кольору. Він прослідував спільно з працівниками поліції за вказаним авто, яке через декілька хвилин звернуло на узбіччя до двору в АДРЕСА_1 . Працівники поліції підійшли до автомобіля, з якого вийшов водій з явними ознаками алкогольного сп`яніння, мав дуже хитку ходу, ледь тримався на ногах, мляво розмовляв, з ротової порожнини був різкий запах алкоголю. Працівниками поліції було запропоновано водієві пройти освідування на стан сп`яніння у медичному закладі та із застосуванням приладу «Драгер», від якого відмовився, від підпису та пояснень в протоколі також відмовився (а. с. 3, 4);
- відеозаписом з технічних засобів працівників поліції, на яких зафіксовані обставини відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного пристрою та в закладі охорони здоров`я (а. с. 7).
Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).
Оцінюючи наведені вище докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідка ОСОБА_4 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі. До того ж письмові пояснення вказаного свідка, який, як убачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, був присутнім при виявленні у ОСОБА_3 ознак алкогольного сп`яніння, його відмові від проходження огляду в установленому законом порядку та складенні протоколу про адміністративне правопорушення, не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності. 
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.
Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (в ред. від 20.01.2023 № 57), згідно якого у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_3 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Таким чином, ОСОБА_3 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.
Вище наведене підтверджує не лише факт керування ОСОБА_3 т/з, а й дотримання працівниками поліції самої процедури огляду, яка була проведена, як із застосуванням технічних засобів відеозапису, так і у присутності свідка, що не заперечується ОСОБА_3 та повністю відповідає вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів керування т/з, то такі були предметом розгляду судді суду першої інстанції, яка, надаючи оцінку його поясненням з приводу того, що до двору його підвезла кума, йому стало холодно і він сів до автомобіля, увімкнувши двигун авто, вірно зазначила про те, що вони є надуманими та такими, що не узгоджується з іншими матеріалами справи в їх сукупності, зокрема письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 . 
При цьому, твердження апелянта про, те, що вказаний свідок безпосередньо судом не допитувався, не спростовують доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, ураховуючи, що виклик свідків та їх допит у судовому засіданні здійснюється за клопотання сторони в справі, а в матеріалах справи відсутні відомості про те, що останній заявляв клопотання про виклик та допит у судовому засіданні як суду першої інстанції, так і апеляційного суду будь-якого зі свідків, у тому числі й ОСОБА_4 . 
Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду і доводи апеляційної скарги щодо його безпідставної зупинки, оскільки т/з під керуванням ОСОБА_3 був зупинений у зв`язку з порушенням комендантської години, а доказів протиправності дій працівників поліції, оскарження таких дій і результатів такого оскарження матеріали справи не містять.
Отже, обставини справи, які були встановлені судом першої інстанції та зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами.
Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 та Порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735, які мали б наслідком закриття провадження у справі.
Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, дотримавшись положень ст. 268, 279, 280 КУпАП, а тому винесена постанова є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, внаслідок чого це судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Постанову судді Роменського міськрайонного Сумської області від 06.06.2023 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов