ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

30 жовтня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/7595/22
Головуючий у першій інстанції – Яременко І. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1257/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В., 
суддів  Висоцька Н.В., Онищенко О.І.,
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

                                  У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (далі – ТОВ «ФК «Ріальто») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 210602-37657-3 від 02 червня 2021 року у розмірі 12 556 грн, судові витрати у розмірі 2 481,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що 02 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 укладено договір № 210602-37657-3, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн строком на 20 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2% від суми кредиту за кожен день користування та 4% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписано електронним  підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 17 червня 2021 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» на підставі договору відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 відступило ТОВ «ФК «Ріальто» право вимоги за договором № 210602-37657-3 від 02 червня 2021 року. Первісним кредитом зобов`язання за договором виконано повністю і надано відповідачу грошові кошти. Відповідач не виконує зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим станом на 04 листопада 2022 року виникла заборгованість у сумі 12 556 грн, з яких: 3 650 грн – заборгованість за кредитом, 1 606 грн – заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом за період з 02 червня 2021 року по 27 червня 2021 року включно; 7 300 грн – заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 4% за кожен день користування кредитом за період з 28 червня 2021 року по 16 серпня 2021 року включно відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2023 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за договором № 210602-37657-3 від 02 червня 2021 року станом на 04 листопада 2022 року у розмірі 12 556 грн, а також 9 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, 2 481 грн судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції частково незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за договором № 210602-37657-3 від 02 червня 2021 року у розмірі 5 256 грн, з яких: 3 650 грн – заборгованість за кредитом; 1 606 грн – погоджені сторонами відсотки за користування грошовими коштами в період строку дії кредитного договору з 02 червня 2021 року по 22 червня 2021 року, а у задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. Вважає, що пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» судовий збір у розмірі 1 038,55 грн та з ТОВ «ФК «Ріальто» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті послуг АБ «Калінін і Партнери» за надання професійної (правничої) допомоги в розмірі 2 906,97 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 721,50 грн.
За доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечує укладання договору з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» на наведених позивачем умовах. Скаржник стверджує, що не міг погодити сплату 1 460% річних, оскільки це  вкрай невигідно, зазначаючи, що відмовився б від співпраці з товариством на цих умовах. 
Указує, що договір № 210602-37657-3 від 02 червня 2021 року не містить одноразового ідентифікатора ОСОБА_1 , вираженого у алфавітно-цифровій послідовності, і містить виключно цифрову послідовність всупереч вимогам Закону України «Про електронну комерцію», отже сторонами договір не підписано.
Наголошує на тому, що право ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору – 22 червня 2021 року, тому після закінчення строку кредитування товариство не мало права нараховувати проценти за кредитом у розмірі 7 300 грн, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником зобов`язань. Матеріали справи не містять доказів зміни умов договору в частині строку надання кредиту. 
Звертає увагу на те, що визначений у пункті 3.3 договору розмір процентів у разі невиконання зобов`язань за договором (1460% річних) являється непропорційно великою сумою компенсації (понад 50% вартості кредиту) та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а отже, умови пункту 3.3 договору являються недійсними та суперечать п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн, оскільки з платіжного доручення не вбачається, що оплата здійснена за надання правової допомоги саме в цій справі, обсяг наданих адвокатом послуг не зазначено, а розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складнісю справи та обсягом наданих послуг.
Відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «ФК «Ріальто» у встановлений судом строк не надходив.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині вирішених позовних вимог про стягнення заборгованості по нарахованим відповідно до п. 3.3. кредитного договору процентам за користування грошовими коштами у розмірі 7 300 грн, стягнення 9 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та  2 481 грн судового збору.
У частині вирішених судом першої інстанції позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3 650 грн, заборгованості по нарахованим відповідно до п. 1.2. кредитного договору процентам у розмірі 1 606 грн, рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, а тому на підставі ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема, зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Ріальто», суд першої інстанції виходив з того, що 02 червня 2021 року ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразового ідентифікатора договір № 210602-37657-3, отже факт укладення договору підтверджується матеріалами справи та узгоджується з нормами ст. 6, 627 ЦК України, ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», однак зобов`язання за договором відповідачем не виконано, в обумовлені договором строки кошти не повернуто, що призвело до утворення заборгованості, у тому числі, заборгованості по  процентам за користування грошовими коштами у розмірі 7 300 грн, нарахованим за ставкою 4,0% відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Вирішуючи питання про стягнення 9 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ФК «Ріальто» доведено понесені витрати, а від відповідача клопотань щодо їх зменшення не надходило.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині розміру стягнутих з відповідача на користь ТОВ «ФК «Ріальто» витрат на професійну правничу допомогу, з наступних підстав.
У справі встановлено, що 02 червня 2021 року ОСОБА_1 на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua було заповнено анкету-заяву на кредит № 887969.
02 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 укладено договір № 210602-37657-3, за умовами якого товариство надає позичальникові грошові кошти у розмірі 5 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного у пункті 1.3 цього договору (а.с. 12). 
Відповідно до п. 1.2. указаного договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі 2,2% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка 803%) користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3. цього договору. 
Згідно із п. 1.3. цього договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 20 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений у порядку та на умовах, визначених цим договором.
За змістом п. 1.6. договору товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить позичальникові.
Пунктом 3.3. укладеного між сторонами правочину погоджено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4,0% від суми несвоєчасного повернення кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1460%) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (а.с. 14, 15 зворот).
Того ж дня ОСОБА_1 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором графік розрахунку, який являється додатком № 1 до договору № 210602-37657-3 від 02 червня 2021 року (а.с. 13 зворот).
ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перераховано на картковий рахунок відповідача кошти у розмірі 5 000 грн, що підтверджується копією квитанції № 412723121 від 02 червня 2021 року (а.с. 11 зворот).
Факт переказу коштів на рахунок відповідача підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 по картковому рахунку № НОМЕР_2 за період з 02 червня 2021 року по 07 червня 2021 року (а.с. 128, 129).
Як свідчить акт приймання-передачі прав № 1 від 17 червня 2021 року до договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» відступило ТОВ «ФК «Ріальто» право вимоги за договором № 210602-37657-3 від 02 червня 2021 року, позичальником якого являється ОСОБА_1 (а.с. 34 зворот).
За розрахунком, наданим ТОВ «ФК «Ріальто», загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором № 210602-37657-3 від 02 червня 2021 року станом на 04 листопада 2022 року становить 12 556 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 3 650 грн, прострочена заборгованість по несплаченим процентам – 1 606 грн, заборгованість по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами згідно з п. 3.3. договору – 7 300 грн (а.с. 15).
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Переглядаючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та вимог апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що 02 червня 2021 року ОСОБА_1 на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua було заповнено анкету-заяву на кредит № 887969.
02 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 укладено договір № 210602-37657-3 в електронній формі шляхом надсилання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором 328624.  ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» виконано зобов`язання за цим договором і перераховано кошти у сумі 5 000 грн на електронний платіжний засіб відповідача, вказаний ним при реєстрації на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що наданий позивачем договір ОСОБА_1 з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» не укладався, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи. 
Як свідчать внутрішні правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (а.с. 16-23), для отримання кредиту заявник заповнює заявку на сайті товариства в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua, вказуючи всі дані, позначені для отримання в заявці як обов`язкові для заповнення. На підставі даних, зазначених у заявці, на сайті товариства здійснюється реєстрація заявника та створюється його особистий кабінет. У випадку прийняття товариством рішення про надання кредиту, сторони укладають договір. Заявник підтверджує свою обізнаність та згоду з усіма істотними умовами договору шляхом кліку «так», та підписує його шляхом вводу коду та натиснувши кнопку «підтверджую», що є моментом укладення договору. Текст договору можливо роздрукувати в особистому кабінеті заявника. Датою укладення договору є дата його підписання сторонами. 
Довідкою ТОВ «Девелопмент Інновейшенс», адресованою ТОВ «ФК «Ріальто», підтверджується відправлення та доставлення одноразового ідентифікатору для підписання договору від 02 червня 2021 року, де зазначено сам одноразовий ідентифікатор, час його відправки позичальнику та номер телефону, на який ідентифікатор відправлено(а.с. 35). Номер цього телефону збігається з номером телефону, зазначеним в анкеті-заяві на кредит № НОМЕР_3 від 02 червня 2021 року, з анкетними даними ОСОБА_1 (а.с. 14).
За інформацією АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_2 (а.с. 127), на яку 02 червня 2021 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» і перерахувало 5 000 грн (а.с. 129).
Доказів того, що персональні дані відповідача (реквізити паспорта громадянина України, ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування грошових коштів, номер телефону, на який відправлено ідентифікатор) використано товариством для укладення договору від його імені, відповідачем не надано. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій ОСОБА_1 не звертався.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та відповідачем не було би укладено. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.
Установивши, що саме відповідач ініціював укладення договору  № 210602-37657-3 від 02 червня 2021 року, оформивши заявку на сайті позивача, підписавши договір електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, колегія суддів вважає, що укладення договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Доводи скаржника про те, що договір не підписано сторонами, оскільки відсутній одноразовий ідентифікатор ОСОБА_1 , виражений у алфавітно-цифровій послідовності, при наявності лише цифрової послідовності всупереч вимогам Закону України «Про електронну комерцію», колегія суддів вважає безпідставними.
Аналіз приписів законодавства, якими врегульовано спірні у цій справі правовідносини, засвідчує, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Тобто, це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Відповідно, використання для підписання договорів електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства.
Аналогічні висновки висловлено Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо помилкового стягнення з відповідача на користь позивача 7 300 грн заборгованості за нарахованими відповідно до п. 3.3. кредитного договору процентами, апеляційний суд виходить з такого.
Позивачем, крім вимог про стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів за умовами пункту 1.2 договору, заявлено вимогу про стягнення з відповідача 7 300 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 4,0% за кожен день користування кредитом за період з 28 червня 2021 року по 16 серпня 2021 року включно відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
З правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається із умов укладеного договору, у пункті 3.3. договору сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4,0% від суми несвоєчасного повернення кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1460%) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Отже, при укладанні договору сторони узгодили, що процентна ставка, визначена у пункті 3.3 договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Указані проценти не є процентами в розумінні ст. 1048 ЦК України за правомірне користування кредитом, являються мірою відповідальності за прострочення грошового зобов`язання боржником відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі, визначеному пунктом 3.3. договору. Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги щодо неправомірності нарахування процентів після визначеного договором строку кредитування.
Пункт 3.3. договору в частині встановленого розміру відсотків за порушення строків повернення кредиту відповідач в судовому порядку не оспорював, із зустрічним позовом у цій справі не звертався, договір чи окремі його положення недійсними не визнавалися, у результаті чого не заслуговують на увагу твердження скаржника про те, що указаний пункт договору являється недійсним та суперечить п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником зобов`язань, після спливу строку кредитування, являються обґрунтованими.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що 02 червня 2021 року ОСОБА_1 підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором договір № 210602-37657-3, але своєчасно не виконано грошове зобов`язання, не сплачено заборгованість за укладеним договором, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, у тому числі, процентів за неправомірне користування грошовими коштами у розмірі 7 300 грн.
Перевіряючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» 9 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18, (провадження № 61-9124св20) зазначено, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Матеріалами справи підтверджено, що при зверненні з позовом ТОВ «ФК «Ріальто» просило стягнути з відповідача 9 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат ТОВ «ФК «Ріальто» надало договір № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року (а.с. 38), акт приймання-передачі наданих послуг № 4/01 від 01 вересня 2022 року (а.с. 40-41), платіжне доручення № 232 від 12 жовтня 2022 року (а.с. 39).
Актом приймання-передачі наданих послуг № 4/01 до договору № 02/062022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, складеним 01 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Ріальто» та ФОП ОСОБА_2 , погоджено наступні послуги: 1) підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 210602-37657-3 від 02 червня 2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою вартістю 8 000 грн; 2) складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 за договором № 210602-37657-3 від 02 червня 2021 року. 
Суд першої інстанції, стягнувши 9 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, виходив з того, що позивачем надано докази на підтвердження понесених витрат у зазначеному розмірі, клопотання від відповідача щодо їх зменшення не надходило.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на те, що у запереченнях на відповідь на відзив представник ОСОБА_1 – адвокат Переверзєв О.О. просив зменшити витрати ТОВ «ФК «Ріальто» на професійну правову допомогу, вважаючи, що відшкодування відповідачем витрат можливе в обсязі не більше 3 000 грн (а.с. 109-111) через їх неспівмірність, проте ці доводи сторони відповідача залишились поза увагою суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає слушними доводи ОСОБА_1 щодо неспівмірності заявлених ТОВ «ФК «Ріальто» витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.
Витрати на підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 210602-37657-3 від 02 червня 2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою вартістю 8 000 грн являються завищеними, оскільки справа належить до категорії незначної складності (ціна позову 12 556 грн), її розгляд у суді першої інстанції відбувався у порядку спрощеного позовного провадження, позивач просив розглядати справу без участі його представника, судова практика у цій категорії справ є усталеною, при підготовці позовної заяви у адвоката ТОВ «ФК «Ріальто» була відсутня необхідність вивчати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Виходячи з конкретних обставин справи та її складності, на думку колегії суддів, достатнім розміром відшкодування за виконання адвокатом наведеної роботи являється 2 500 грн.
Вчинення адвокатом Руденком К.В. дій по складанню адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 за договором № 210602-37657-3 від 02 червня 2021 року підтверджується матеріалами справи (а.с. 49 зворот, 50) та  підлягає відшкодуванню у розмірі 500 грн.
Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених стороною позивача витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, а також з урахуванням поданого представником позивача заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, апеляційний суд вважає, що заявлена позивачем сума у розмірі 9 000 грн є завищеною і доходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, який підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 , підлягає зменшенню до 3 000 грн. 
Розмір понесених витрат на таку суму, на думку колегії суддів, відповідає принципу співмірності із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт.
Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» витрат на професійну правничу допомогу підлягає зміні шляхом зменшення суми стягнення з 9 000 грн до 3 000 грн.
Щодо стягнення судових витрат за апеляційний розгляд справи.
У апеляційній скарзі відповідач зазначав, що з ТОВ «ФК «Ріальто» на його користь пропорційно до задоволених вимог слід стягнути судові витрати по оплаті послуг АБ «Калінін і Партнери» за надання професійної (правничої) допомоги в розмірі 2 906,97 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 721,50 грн.
Апеляційним судом здійснено перегляд рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами у розмірі 7 300 грн, а також в частині розподілу між сторонами судових витрат (9 000 грн витрат на професійну допомогу, 2 481 грн судового збору). За результатами апеляційного перегляду зроблено висновок про обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення процентів за неправомірне користування грошовими коштами у розмірі 7 300 грн, а також 2 481 грн судового збору. Тому рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог (у тому числі і про стягнення процентів за неправомірне користування грошовими коштами) залишено без змін. 
Колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» витрат на професійну правничу допомогу шляхом зменшення суми стягнення з 9 000 грн до 3 000 грн.
З врахуванням наведеного, апеляційним судом не встановлено підстав для розподілу судових витрат за розгляд цієї апеляційної скарги (як судового збору, так і витрат на професійну правничу допомогу), оскільки оскаржене рішення по суті позовних вимог залишено без змін (в частині стягнення заборгованості по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами у розмірі 7 300 грн), а за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, судовий збір не сплачувався.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, 

                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2023 року в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» витрат на професійну правничу допомогу змінити, зменшити суму стягнення з 9 000 грн до 3 000 (трьох тисяч) грн 00 коп.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча:                                                                   Н.В. Шитченко

Судді:                                                                            Н.В. Висоцька

                                                                                      О.І. Онищенко