ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6991/23 Справа № 201/2594/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 81 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року                                                                м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,
суддів - Городничої В.С., Максюти Ж.І.,
при секретарі - Шавкун Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 червня 2023 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту, визнання правочину недійсним та поділ майна, - 

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 червня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду, залишено без задоволення.
Ухвала суду мотивована відсутністю підстав для залишення позову без розгляду, оскільки цивільна справа № 201/2051/23 має інший склад сторін, адже у справі № 201/2594/23 є два відповідача та заявлені вимоги стосуються не лише поділу спільного майна подружжя, а ще й встановлення факту та визнання правочину недійсним.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовльнити клопотання та залишити позов без розгляду. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, оскільки в Жовтневому районному суді м.Дніпропетровська перебуває дві цивільні справи № 201/2051/23 та № 201/2594/23 за позовом тих самих сторін про фактичний поділ автомобілів та визнання 1/2 вартості автомобілів LEXUS ES250, сірого кольору, 2018 року випуску та автомобілю марки ТОYОТА COROLLA сірого кольору, випуску 2021 року. Дані вимоги фактично стосуються одних і тих самих транспортних засобів, позовні вимоги подані до того самого відповідача та фактично є ідентичними, а тому наявні підстави для залишення позову без розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Залишення позову (заяви) без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц зазначено, що: «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року по справі №924/1473/15 зазначено, що: «підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».
Згідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Отже, сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення, вони є обов`язковими суб`єктами цивільного процесу між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом. Сторони - особи (фізичні, юридичні) набувають із пред`явленням позову певного процесуального статусу, зокрема позивач - особа яка звертається до суду з метою поновлення свого порушеного права, встановлення та визнання права, відповідач - особа, яка, зокрема зазначене право не визнає.
Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції в провадженні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 201/2051/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та цивільна справа № 201/2594/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту, визнання правочину недійсним та поділ майна. Вказані позови не є тотожними ні за складом учасників справи, ні за предметом позову
Враховуючи положення статті 257 ЦПК України, якою передбачено залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що передбачає наявність двох або більше ідентичних за предметом та підставами позовних заяв, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про залишення позову без розгляду, з яким погоджується колегія суддів, оскільки склад учасників та заявлені вимоги у справах не є тотожними.
З огляду на викладне, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно залишив заявлене клопотання без задоволення. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції залишаючи без задоволення клопотання всебічно не дослідив і не оцінив обставини в справі, не спростовують правильності висновків суду, ґрунтуються на власному тлумаченні заявником норм процесуального права.
Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 червня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Ж.І. Максюта