ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 677/988/18
Провадження № 22-ц/4820/1591/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя – доповідач), Гринчука Р.С., П`єнти І.В., секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю відповідачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Григорука С.В., представника позивачки адвоката Сидорука Д.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 677/988/18 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 червня 2023 року (суддя Гладій Л.М., повний текст судового рішення складено 16 червня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько ОСОБА_3 , який постійно та одиноко проживав в АДРЕСА_1 , який був рідним братом її батька ( ОСОБА_4 ), який помер раніше. Отже, після смерті її дядька ОСОБА_3 , вона є спадкоємицею другої черги за правом представлення. Окрім неї інших спадкоємців за законом у ОСОБА_3 не має, власної сім`ї, дітей та дружини він не мав, з дитинства хворів психічним захворюванням, мав вади розвитку, постійно проживав та утримувався батьками, які померли. 
Позивачка вказує, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку в с. Кульчинки, а також земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку вона 29.05.2018 прийняла і дізналась про наявність заповіту від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , що був складений та посвідчений секретарем Кульчинківської сільської ради Томчук Р.І. 21.06.2017 за № 10.
Позивачка стверджувала, що цей заповіт недійсний, так як він не відповідає волі спадкодавця, складений внаслідок застосування щодо нього тиску, а також з порушенням встановленого законом порядку посвідчення, оскільки ОСОБА_3 з дитинства хворів психічним захворюванням, мав вади розвитку, ніколи не працював по господарству, не відвідував громадські місця і був повністю залежний від батьків, а після смерті останніх спадкодавця ОСОБА_3 доглядав його рідний брат та батько позивачки ОСОБА_4 і деяку допомогу йому надавала сусідка ОСОБА_1 . А із смертю ОСОБА_4 , обов`язки по догляду спадкодавця ОСОБА_3 , виконувала матір позивачки, яка домовилася із ОСОБА_1 про надання щоденного харчування ОСОБА_3 , за що отримуватиме щомісячну плату в розмірі його місячної пенсії. Також позивачка вказує, що в останній рік життя стан здоров`я ОСОБА_3 погіршився, декілька разів лікувався в умовах стаціонару, мав значно знижений інтелект та пам`ять, не міг адекватно та ефективно протистояти сторонньому впливу та навіюванні, логічно мислити та самостійно приймати юридично значимі рішення, не розумів їх наслідків, а також не міг розпоряджатись власним майном, не міг прочитати будь-якого документа, зрозуміти його зміст та наслідки, а також не міг чітко та однозначно висловитись з приводу будь-чого та будь-кого. А отже і не міг прочитати вголос текст оскаржуваного заповіту та власноручно написати на ньому рукописний текст, а тому посвідчення заповіту мало б відбуватись в присутності двох свідків, які мали б в голос зачитати та підписати його і спадкодавець не міг самостійно з`їздити до м. Красилів та сплатити кошти в банківській установі. Крім того, спірний заповіт посвідчений секретарем Кульчинківської сільської ради Красилівського району Томчук Р.І., яка у встановленому законом порядку не була уповноважена на вчинення нотаріальних дій на території зазначеної сільської ради, а тому не мала права посвідчувати оспорюваний заповіт. 
Враховуючи вищевикладене ОСОБА_5 просила суд визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_1 , 1959 року народження, що посвідчений секретарем Кульчинківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області 21.06.2017 ОСОБА_6 за реєстровим № 10.
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 червня 2023 року позов задоволено. Визнано недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на ім?я ОСОБА_1 , 1959 року народження, посвідчений секретарем Кульчинківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області 21 червня 2017 року Томчук Р.І. за реєстровим №10.
Не погоджуючись із цим рішенням суду,  ОСОБА_1  оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що на спростування доводів позовної заяви про розуміння ОСОБА_3 складення заповіту, можливість його прочитати та підписати і зробити це з власної волі, відповідачем було надано суду ряд доказів, заявлено клопотання про виклик свідків. Однак судом не враховано, що допитаними свідками було підтверджено факти: спілкування ОСОБА_3 з сусідами та односельчанами, наявності у нього об`єктивного критичного мислення, вміння останнього читати, самостійно писати та підписувати документи, можливості ОСОБА_3 самостійно пересуватись по селу, відсутності тиску чи погроз до ОСОБА_3 з боку ОСОБА_1 , догляду за ОСОБА_3 саме ОСОБА_1 . 
Також, як вказує ОСОБА_1 , на спростування доводів позивача про неосвідченість ОСОБА_3 було надано копію атестата про середню освіту, довідку № 318 від 21.08.2018 про навчання ОСОБА_3 в Глухівському професійно-технічному училищі № 15; довідку № 28 від 08.12.2018 на підтвердження факту працездатності, вміння організувати роботу інших осіб, активного способу життя та інші докази яким не було надано оцінки районним судом.
На думку відповідачки, покази свідків сторони позивача не стосуються часу складання та посвідчення оспорюваного правочину, при цьому вони не були безпосередньо присутні при вчиненні відповідної дії, та не можуть підтвердити стан спадкодавця.
ОСОБА_1 щодо висновку експерта, зазначає, що у ньому взято до уваги медичну документацію та інші матеріали цивільної справи, але жодного аналізу чи оцінки записам в медичних картах амбулаторного хворого ОСОБА_3 експертами надано не було, а здійснено лише цитування наданих у їх розпорядження матеріалів.
Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
У відзиві ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Звертає увагу, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим. Так, позивачка посилалася на те, що медична картка амбулаторного хворого ОСОБА_3 № 2592 щодо його лікування в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері оформлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а саме відповідає формі медичної документації, містить усі необхідні підписи, реквізити та записи щодо медичного та психіатричного огляду ОСОБА_3 відповідними лікарями із описом його психічного стану та встановленого діагнозу, а факту фальсифікації цієї медичної картки або внесення до неї неправдивих відомостей судом не встановлено та відповідачем не доведено. 
Крім цього, у висновку судово-психіатричної експертизи від 15.09.2021 № 18/к комісією експертів була врахована та проаналізована уся надана їм медична документація та свідчення усіх допитаних по даній справі свідків, в тому числі зі сторони відповідача, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також документи про навчання та роботу ОСОБА_3 .
В судовому засіданні  ОСОБА_1  та її представник ОСОБА_9  підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.
Представник позивачки  ОСОБА_10  заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
ОСОБА_2 до суду не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. 
Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина 1 статті 263 ЦПК України).
Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що 21 червня 2017 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складено заповіт, відповідно до якого ОСОБА_3 на випадок своє смерті заповів ОСОБА_1 все рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право. 
Також у заповіті зазначено, що він посвідчений і записаний зі слів ОСОБА_3 ОСОБА_6 , секретарем Кульчинківської сільської ради, до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_3 і власноручно підписаний ним у присутності секретаря Кульчинківської сільської ради о 14 год. 45 хв. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено (т. 1 а.с. 10).
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданим відділом ДРАЦС Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області серії НОМЕР_1 від 01.01.2016 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с. 8- зворот.). 
ОСОБА_2 є спадкоємицею другої черги за правом представлення, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_11 , виданим Красилівським райвідділом ЗАГС 28.05.1984 серії НОМЕР_2 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , виданим 05.03.1955 серії НОМЕР_3 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00020480536 від 04.07.2018 (т. 1 а.с. 6,8,9).
Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2016 року ОСОБА_3 , як син ОСОБА_12 , 1933 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , успадкував: житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована на території Кульчинківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, переданої для обслуговування житлового будинку; земельну ділянку площею 0,09 га, що розташована на території Кульчинківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, переданої для особистого підсобного господарства (т. 1 а.с. 79-85 ). 
Відповідно до висновку повторної посмертної судово-психіатричної експертизи № 18/к від 15 вересня 2021 року слідує, що на час складання заповіту, 21 червня 2018 року, ОСОБА_3 страждав раннім набутим недоумством у виді розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами та був нездатним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 2 а.с. 130-136).
Постановляючи судове рішення, суд першої інстанції, оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і визнання недійсним спірного заповіту, адже є доведеною абсолютна неспроможність спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в момент вчинення заповіту 21 червня 2017 року розуміти значення своїх дій та керувати ними. А підписання самого тексту заповіту не свідчить про те, що ОСОБА_3 усвідомлював свої дії та міг керувати ними. 
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.
Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.
Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, за якими заповіт повинен складатися у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.
За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частина 2 статті 1257 ЦК України).
Згідно з частиною 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними визначені у статті 225 ЦК України. Частинами першої, другої цієї статті встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів.
Для визначення тимчасового стану особи, при якому вона внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих станів не може розуміти значення своїх дій та керувати ними у момент укладення нею правочину, необхідно обов`язкове призначення судово-психіатричної експертизи.
У постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 161/17119/16-ц; від 12 вересня 2018 року у справі № 522/25597/13-ц; від 18 вересня 2019 року у справі № 311/3823/15 зазначалося, що розгляд вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 225 ЦК України здійснюється з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).
З огляду на вищенаведені норми матеріального та процесуального права, вірно встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши висновок повторної посмертної судово-психіатричної експертизи № 18/к від 15.09.2021, а також медичну документацію амбулаторного хворого ОСОБА_3 та стаціонарного хворого ОСОБА_3 , копію Атестата про середню освіту НОМЕР_4 ОСОБА_3 , копію Атестата №343 про закінчення ОСОБА_3 . Глухівського професійно – технічного училища Сумської області від 25.07.1976, копію заповіту від 21.06.2017, копію спадкової справи №15/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , копію Книги реєстрації нотаріальних дій по Кульчинківській сільській раді за 2017 рік, копію квитанції №42 від 21.06.2017, інформацію Красилівської ЗОШ 1-111 ступенів №3 від 13.11.2018 за №164, інформацію Антонінської спеціалізованої ЗОШ-інтернат Хмельницької обласної ради від 20.08.2018 за №230, довідку Красилівської ЦРЛ від 29.11.2018 за №254/1, копії відомостей про виплату пенсій щодо ОСОБА_3 з жовтня 2016 року по грудень 2017 року, інформацію Красилівської ЗОШ 1-111 ступенів №3 від 07.12.2018 за №180, копію Книги реєстрації атестатів про середню освіту за період 1981 -1982 роки, копії довідок ДНЗ «Глухівське вище професійне училище» №318 та №319 від 21.08.2018, копії довідки СК «Прогрес» №28 від 08.12.2018, повідомлення про неможливість надання висновку судово-технічної експертизи документів від 21.11.2019 №14906/19-34, копії договору на користування електричною енергією від 10.06.2016, копію договору оренди землі від 07.11.2011, пояснення експертів ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_8 , суд першої інстанції, з висновком якого погоджується й апеляційний суд, прийшов до правильного висновку про доведеність абсолютної неспроможності спадкодавця ОСОБА_3 на час складання заповіту 21 червня 2017 року усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а отже наявні правові підстави, передбачені статтею 225 ЦК України для визнання оспорюваного заповіту недійсним.
Відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного судового рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, адже свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили факт спілкування спадкодавця ОСОБА_3 з сусідами та односельчанами, наявності у нього об`єктивного критичного мислення, вміння читати, писати та підписувати документи, самостійно пересуватися по селу і факт догляду ОСОБА_1 за ОСОБА_3 та відсутність будь – якого тиску чи погроз ОСОБА_1 до ОСОБА_3 і ці покази узгоджуються із копією Атестату про середню освіту ОСОБА_3 , копією довідки Глухівського професійно – технічного училища від 21.08.2018 №318, копією довідки від 08.12.2018 №28, копії листа УПФ від 13.12.2018 №2777/Д-12. 
Адже зазначеним доказам (показам свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і письмовими доказам) у сукупності із іншими доказами: письмовими доказами: медичною документацією амбулаторного хворого ОСОБА_3 та стаціонарного хворого ОСОБА_3 , інформацією Красилівської ЗОШ 1-111 ступенів №3 від 13.11.2018 за №164, інформацією Антонінської спеціалізованої ЗОШ-інтернат Хмельницької обласної ради від 20.08.2018 за №230, довідкою Красилівської ЦРЛ від 29.11.2018 за №254/1, висновком повторної посмертної судово-психіатричної експертизи № 18/к від 15.09.2021 та показаннями свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 судом першої інстанції було надано оцінку і ці доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідачки із оцінкою доказів та їх трактуванням на власну користь.
Оцінюючи аргументи апеляційної скарги про те, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, судова колегія вважає їх голослівними, адже абсолютна неспроможність спадкодавця ОСОБА_3 в момент вчинення оспорюваного заповіту 21 червня 2017 року розуміти значення своїх дій та керувати ними підтверджується вищезазначеними доказами, що були надані в суді першої інстанції учасниками справи та їх представниками (письмові докази та покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ) та здобуті під час розгляду справи (висновком повторної посмертної судово-психіатричної експертизи № 18/к від 15.09.2021). І ці докази є належними, достовірними, допустимими, достатніми та узгодженими між собою. 
А сам факт видачі на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 . Атестату про середню освіту у 1981 році, довідка ДНЗ «Глухівське Вище Професійне Училище» від 21.08.2018 №318 про навчання ОСОБА_3 у Глухівському професійно – технічному училищі №15 за професією «столяр-тесляр» з 01.10.1974 по 30.07.1976, довідка СК «Прогрес» про роботу ОСОБА_3 та отримання ОСОБА_3 пенсії за віком і покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 беззаперечно не підтверджують, що спадкодавець ОСОБА_3 станом на час написання 21 червня 2017 року заповіту розумів значення своїх дій та міг керувати ними. 
Судова колегія вважає, що помилковими є посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на необґрунтованість висновку повторної посмертної судово-психіатричної експертизи № 18/к від 15.09.2021, виходячи з наступного.
Відповідно до положень статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Відповідно до частини 2 статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Красилівського районного суду від 10 грудня 2018 року у цій справі було призначено судово - психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Хмельницької обласної психіатричної лікарні (ст.1 а.с. 161-162). 
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №147 від 07 березня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними станом на 21 червня 2017 року, а саме, на час складання заповіту (т. 1 а.с. 241-242).
Відповідачка не погодилася з наведеним висновком судово-психіатричної експертизи і просила суд визнати цей висновок необґрунтованим і таким, що суперечить іншим матеріалам справи та заявила клопотання про виклик експертів, яке протокольною ухвалою Красилівського районного суду від 24 лютого 2020 року було задоволено і в судовому засіданні 08 липня 2020 року опитано експертів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . 
В подальшому, ухвалою Красилівського районного суду від 08 лютого 2021 року частково задоволено клопотання представника ОСОБА_1 та призначено повторну посмертну судову – психіатричну експертизу, виконання якої доручено експертам Львівської обласної психіатричної лікарні (ст.2 а.с. 89-90).
Та згідно висновку повторної посмертної судово-психіатричної експертизи № 18/к від 15 вересня 2021 року слідує, що на час складання заповіту, 21 червня 2018 року, ОСОБА_3 страждав раннім набутим недоумством у виді розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами та був нездатним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 2 а.с. 130-136).
Апеляційний суд вважає, що районний суд вірно оцінив зазначений вище висновок повторної посмертної судово-психіатричної експертизи № 18/к від 15 вересня 2021 року, адже експерти Львівської обласної психіатричної лікарні при проведенні експертизи врахували усі письмові докази, в тому числі медичну документацію відносно ОСОБА_25 , що досліджувалися судом першої інстанції, пояснення судово-психіатричних експертів та покази свідків, які були допитані в судовому засіданні до призначення зазначеної експертизи. 
А отже районний суд, оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України зазначений висновок експертизи в сукупності із іншими доказами (письмовими доказами та показаннями свідків), прийшов до вірного висновку про доведеність тієї обставини, що ОСОБА_25 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час складення заповіту 21 червня 2017 року був абсолютно неспроможний розуміти значення своїх дій та керувати ними. 
Зазначені вище доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою ОСОБА_1 з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду.
Порушень процесуального закону, що були б підставою для скасування оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не допущено. 
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.
Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, тому підстави для перерозподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 листопада 2023 року.

Судді                                                                            А.П. Корніюк
                                                                               Р.С. Гринчук
       І.В. П`єнта