Номер провадження: 22-ц/813/6981/23 
Справа № 947/770/21
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя — Кострицький В.В. (суддя - доповідач),
судді – Лозко Ю.П., Коновалова В.А.
за участю секретаря судового засідання Пухи А.М.,
учасники справи:
позивач — ОСОБА_1 
представник позивача — ОСОБА_2 
відповідачі — ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
представник відповідачів - ОСОБА_6 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Васильків О.В., у приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовної заяви та рух справи в суді першої інстанції
11.01.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь позивача суму матеріальної шкоди, завданої затопленнм квартири у розмірі 75225,00 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь позивача суму моральної шкоди, завданої затопленням квартири у розмірі 28500,00 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь позивача суму витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді, а саме: судовий збір у розмірі 1037,25 грн.
В позовних вимогах позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_2 . 07.12.2020 року квартиру ОСОБА_1 , розташовану на сьомому поверсі, було затоплено з причин халатного ставлення до системи водопостачання та водовідведення власниками кв. АДРЕСА_3 , розташованої на восьмому поверсі вказаного будинку. 28.12.2020 року експертом-оцінювачем ФОП ОСОБА_7 було затверджено Звіт з незалежної оцінки визначення вартості витрат на відшкодування збитку житлової квартири АДРЕСА_1 в результаті її затоплення становить 71025,00 грн. Також позивач вважає, що слід стягнути моральну шкоду в розмірі 28500,00 грн., враховуючи усі страждання, які довелося перенести позивачу на цей час, зокрема: порушення звичайного способу життя, анегативного впливу на стан його здоров`я та психологічний стан, а також моральних страждань, пов`язаних з пошкодженням його власності.

Короткий зміст оскаржуваного рішення
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - відмовлено.
В обґрунтування оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначав, що суд першої інстанції приймав до уваги доводи сторони відповідачів щодо того, що Звіт з незалежної оцінки визначення вартості витрат на відшкодування збитку житлової квартири АДРЕСА_1 в результаті її затоплення не містить переліку пошкоджень квартири відповідачів, переліку пошкоджень внаслідок залиття речей та їх орієнтовну вартість. У звіті не зазначено, що оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Також у звіті зазначено, що кошторис, який визначає фактичну вартість ремонтних робіт та матеріалів при новому ремонті приміщення, тоді як позивач має право на відновлення свого становища, яке існувало до порушення права. Також в наданому висновку оцінювач посилається. що при проведенні оцінки він використовував інформацію, надану замовником, а саме Акт про обстеження квартири. Суд враховував, що поданий стороною позивача Акт від 08.12.2020 року про залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 , складеного комісією дільниці №3 КП "ЖКС "Чорноморський", не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року №927/11207, зокрема Акт не затверджений начальником обслуговуючої організації, складений без участі мешканців кв. АДРЕСА_3 чи свідків - сусідів, а відтак не може вважатися належним та допустимим в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказом. Також суд відхилив Висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи від 22.07.2022 року №21-7145, складений судовим експертом ОНДІСЕ Томішинець Л.В., оскільки вказаний висновок, наданий на підставі Акту від 08.12.2020 року про залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 , складеного комісією дільниці №3 КП "ЖКС "Чорноморський". Таким чином, прийшрв до висновку, що обставини щодо причини залиття 07.12.2020 року не підтверджені належними доказами у ході розгляду справи. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та шкодою, завданою позивачу, не встановлений, оскільки звітом оцінювача, виконаним на замовлення позивача, а також висновком судової будівельно-технічної експертизи дійсні причини залиття не визначені, а докази, надані сторонами на підтвердження позовних вимог та заперечень не дають можливості встановити, з чиєї вини відбулося залиття 07.12.2020 року, так як належних та допустимих доказів в сенсі розуміння ст. ст. 77, 78 ЦПК України суду не надано. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги стосовно відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки порушення прав позивача відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в ході судового розгляду справи стороною позивача не доведені. Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд враховував, що позивачем не наведено, в чому саме в даному випадку полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходили, визначаючи її розмір та якими доказами це підтверджується, окрім того дані вимоги є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, які не підлягають задоволенню у зв`язку із недоведеністю, а тому й відсутні підстави в задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Одеська міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову .
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що висновки суду першої інстанції у судовому рішенні від 12.06.2023 року не узгоджуються з нормами матеріального права, судом не взято до уваги норми цивільного права щодо відповідальності відповідачів належного утримання та експлуатації квартири та її складових частин, зокрема сантехнічного обладнання та мережі водовідведення квартири. Крім того, судом першої інстанції було безпідставно відхиллено доказ як Висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи від 22.07.2022 за № 21-7145 та не взято до уваги доказ Звіт оцінювача № 54-1220/ЕО від 28.12.2020, які є головними доказами вини відповідачів по справі, а відповідачами вони не були спростовані іншими доказами. Зазначав, що цивільне законодавство в деліктних зобов?язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципв змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов?язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідачів підтверджується Висновком експерта судової будівельно-технічної експертизи від 22.07.2022 за № 21-7145, складений судовим експертом ОНДІСЕ Томішинець Л.В., а також відповідними фото. Розрахунок завданої позивачем матеріальної шкоди відповідачами внаслІдок залиттям квартири підтверджується Звітом оцінювача N?54-1220/EO від 28.12.2020 «3 незалежної оцінки визначення вартості витрат на відшкодування збитку житлової квартири  АДРЕСА_1  в результаті її затоплення». Як вбачається з матеріалів справи № 947/770/21 відповідачі по справі не надали жодного доказу на спростування своєї вини або на підтвердження обставин викладених у відзиві на позовну заяву своєї невинуватості до залиття квартири позивача та в судовому провадженні не користувалися з цього приводу своїми процесуальними правами щодо доказування вини залиття не з їх дій або бездіяльності. Отже, відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, відмовилися здійснювати оплату проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов?язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Процесуальні права відповідачів у цивільному судочинстві наділені певним обсягом прав направлених на отримання доказів, які їм необхідні для спростування своєї вини, але вони ними не скористалися. Вваваж, що власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов?язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Разом з тим, слід зазначити, що судом першої інстанції не надано оцінки доказу свідка. Проте покази даного свідка по справі не можливо брати до уваги, оскільки не містить інформації про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Відповідно до описової частини рішення суду першої інстанції від 12.06.2023 вказано, що свідок у своїх показаннях посилається на слова позивача, а тому не може бути допустимим доказом по справі. Проте, судом першої інстанції взагалі не надано оцінки показам свідка, як це передбачено ст.89 ЦПК України та у мотивувальній частині судового рішення не було надано цьому доказу мотиву відхилення або прийняття. Це свідчить, про неповне дослідження судом першої інстанції доказів по справі, що призводить до необ?єктивного встановлення обставин справи. Також, судом першої інстанції безпідставно було відхилено докази по справі, які мають безпосереднє значення по справі та доводять факт залиття квартири позивача і спричинення йому матеріальної шкоди. Судом першої інстанції безпідставно відхилено доказ, акт обстеження від 08.12.2020 року, згідно якого вбачається що в результаті затоплення, що відбулося з квартири N?100, де проживають відповідачі, внаслідок протікання душової кабіни, відбувся залив та замокання у ванній кімнаті позивача. Суд посилався на те, що складений акт обстеження не відповідав вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. В даному акті обстеження від 08.12.2020 були відображені головні обставини: дата залиття квартири позивача, причини залиття та вина особа у залитті квартири. Проте, відповідачами будь-яких доказів на спростування зазначених у актів відомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень не надали. З огляду на викладене суд першої інстанції помилково прийшов до висновків про неналежність і допустимість вказаного акту та непідтвердження ним вини відповідачів у залитті належної позивачу квартири. Зазначав, що цивільне законодавство в деліктних зобов?язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. 
Позиція відповідачів у справі
Не погоджуючись з вимогами та доводами апеляційної скарги представник відповідачів звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, відповідно до якого просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
В обґрунтування відзиву зазначав, що Експертом не досліджувалась квартира відповідачів, хоча суд зобов`язав здійснити таке дослідження Як повідомив суду позивач, він є співробітником КП ЖКС «Чорноморський» на обслуговуванні якого перебуває внутрішньобудинкові системи водопостачання будинку АДРЕСА_4 , що підтверджується звукозаписом першого засідання суду. Відповідачі неодноразово звертались до ЖКС «Чорноморський» щодо усунення протікання у міжповерхових мережах водопостачання КП «ЖКС «Чорноморський», але усі звернення ігнорувались. Відповідний позов фактично заявлений працівником КП «ЖКС «Чорноморський» та є намаганням компенсувати недбалість обслуговування будинку за рахунок мешканців квартири зверху, у яких ніколи нічого у квартирі не протікало. В акті відсутні посилання на те, що відповідачі, які є власником квартири АДРЕСА_3 , запрошувались комісією для обстеження квартири позивача, а також відсутні відомості щодо обстеження внутрішньо будинкової системи водопостачання, згідно яких можливо було б встановити реальну причину затоплення. З відповіді КП ЖКС «Чорноморський» від 04.10.2020 на адвокатський запит вбачаються данні, які суперечать один одному, а саме: Зазначається про факт течі внутрішньо будинкової системи, але жодних поломок, при цьому водопостачання відновлено з 02.08.2021. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч.1 ст.102 ЦПК України). Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз (ч.1,2 ст.106 ЦПК України). Експерту було поставлені питання щодо встановлення причин залиття, визначення вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної матеріальної шкоди) та зобов`язано провести обстеження обох об`єктів дослідження. Згідно висновку експерта №21-7145 за результатами проведення будівельнотехнічного експертного дослідження складеного 22.07.2022 року експертом Томішинець Л.В. вбачається наступне: 1. Експертом не досліджувалась квартира відповідачів, хоча суд зобов`язав здійснити таке дослідження 2. Експертом не було здійснено встановлення технічних причини залиття згідно методологій проведення відповідних експертиз. 3. Експерт зазначив, що причиною залиття була «течь гідробоксу» у квартирі АДРЕСА_3 , але ніколи не був у кв. АДРЕСА_3 та не бачив гідро боксу, про який зазначив як причину. 4. Експерт жодним чином не обґрунтував своє дослівне переписування акту КП «ЖКС Чорноморський» від 08.12.2020 щодо причин залиття «течь гідробоксу», при цьому безпосередньо експерт не був присутнім під час залиття квартири. 5. «Течь гідро-боксу» не є технічно визначеним та конкретним поняттям причини, що відповідає вимогам зрозумілості як для суду так і для сторін у справі. 6. Маючи незадоволене клопотання до проведення експертизи про надання інформації про технічний стан приміщень №96 до залиття, експерт за відсутності даної інформації зазначив про вартість відновлювального ремонту не маючи жодних даних щодо технічного стану приміщення №96 до залиття. Матеріальна шкода від залиття передбачає визначення вартості відновлювального ремонту, тобто становища, яке існувало до залиття, а не здійснення покращеного ремонту, якого не було у приміщеннях позивача до події залиття, тому визначена договірна ціна на ремонт квартири є неналежним доказом у справі. Як вбачається зі звіту, метою оцінки було визначення ринкової вартості відновлювального ремонту після залиття для відшкодування матеріальних збитків на його проведення. При визначенні розрахунку відновлювального ремонту оцінка проводилась за напрямком - оцінка нерухомості. Висновок затверджений печаткою та підписом оцінювача ОСОБА_7 . Згідно відомостей Фонду державного майна України, ОСОБА_7 має право на проведення оцінки за напрямами: 1.1 "Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них". Проте, суду не надано доказів того, що у оцінювача ОСОБА_7 є повноваження (ліцензія) для визначення розміру збитків, завданих залиттям та визначення вартості відновлювального ремонту. У наданому Висновку, оцінювач посилається, що при проведенні оцінки він використовував інформацію надану Замовником, а саме: Акт про обстеження квартири. Проте, Акт про залиття, який наданий позивачем та покладений в основу висновку експерта (та розрахунків дефектного акту, локального кошторису) складений без участі власника квартири без участі балансоутримувача, а також не містить переліку пошкоджень квартири, у ньому відсутній перелік пошкоджень внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість та інші передбачені Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 необхідні відомості. При цьому, у Висновку не зазначено, які пошкодження і матеріали були в квартирі до залиття, і чи враховано такий критерій при оцінці, невідомо чи проводився огляд об`єкту оцінки безпосередньо оцінювачем для визначення обсягу та вартості необхідних будівельних робіт для цілей виконання розрахунків, яким чином вираховувалась вартість відновлювального ремонту, виходячи з яких матеріалів, цін на них та обсягу робіт. Також, необхідно зазначити, що матеріальна шкода від залиття передбачає визначення вартості відновлювального ремонту, тобто такого становища, яке існувало до залиття, а не здійснення покращеного ремонту, якого не було у примішеннях позивача до залиття. З огляду на зазначене вказаний звіт-висновок оцінювача неналежним та недопустимим доказом, надании на підтвердження вартості відновлювального ремонту.

Заперечення на відзив на апеляційну скаргу
Не погоджуючись з доводами відзиву на апеляційну скаргу представник позивача надав заперечення, відповідно до якого просив не брати до уваги наведені представником відповідачів у відзиві доводи, як такі, що не гуртуються на вимогах чинного законодавства України, та ухвалити рішення, яким задовольнити апеляційну скаргу.
В обґрунтування якого зазначав, що текст відзиву повністю складається з критичних думок та припущень відповідачів стосовно висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за наслідками призначеної у справі експертизи. На думку представника відповідачів, експертом під час проведення відповідної експертизи було недотримано певні вимоги законодавства та методику проведення такого роду досліджень. Проте, представник відповідачів не є експертом у відповідній галузі, не має сертифікату експерта, а єдиним передбаченим чинним законодавством шляхом обґрунтування своєї незгоди з висновками проведеної у справі експертизи, є проведення, за клопотанням сторони судового процесу, повторної експертизи іншим експертом або іншою експертною установою. Таке клопотання - про проведення повторної експертизи, було заявлено стороною відповідачів у суді першої інстанції та було задоволено судом, але через несплату відповідачами виставленого експертною установою рахунку, проведено її не було (підтверджується матеріалами справи). Це, в свою чергу, дозволяє зробити висновок, що вказане клопотання було заявлено стороною відповідачів виключно з метою затягування розгляду справи. Будь-яких інших «аргументів», які б спростовували доводи апеляційної скарги, відзив не містить.

Явка в судове засідання
Сторони та їх представники повідомлені належним чином, про час місце та дату судового засідання, в судове засідання з`явився представник відповідачів, позивачі в судове засідання не зявились що не заважає розгляду апляційної скарги у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачів, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, відзив на заперечення, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М., та зареєстрованого в реєстрі під №1380 /т.1 а.с.9-10/.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.12.2020 року за №237113129 /т.1 а.с.12-13/.
08.12.2020 року комісія в складі майстрів ділянки №3 КП ЖКС "Чорноморський" Чуркіної В.Я., ОСОБА_8 та сл-сантехніка ОСОБА_9 склали Акт про те, що на підставі заяви від мешканця кв. АДРЕСА_1 , з питання затоплення його квартири мешканцями кв. АДРЕСА_3 /т.1 а.с.14/.
В зазначеному акті вказано, що в результаті огляду санвузла в ванній кв. АДРЕСА_3 було виявлено протікання гідробокса (душевої кабіни).
В результаті заливу в кв. АДРЕСА_5 спричинено матеріальну шкоду:
1. В ванній на стелі жовті плями - 3 кв.м., замкнуло електропроводку.
2. В передпокою на стелі відпала шпаклівка - 1 кв.м., на стіні жовті плями на шпалерах - м/п.
3. В кімнаті на стелі по периметру жовті плями - 2 м/п, на стіні жовті плями на шпалерах - 5 м/п.
15.12.2020 року ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_7 уклали Договір №54-1220/ЭО про надання послуг з проведення незалежної оцінки майна /т.1 а.с.15-16/.
Відповідно до Звіту з незалежної оцінки визначення вартості витрат на відшкодування збитку житлової квартири АДРЕСА_1 в результаті її затоплення, складеного ФОП ОСОБА_7 28.12.2020 року, в результаті проведених оціночних процедур величина витрат на відновлення технічного стану та ринкової привабливості квартири, певна в рамках витратного підходу, округлено склала 71025 грн., або з переводом по курсу НБУ - 2553 доларів США /т.1 а.с.19-78/.
Судом досліджено Висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи від 22.07.2022 року №21-7145, складений судовим експертом ОНДІСЕ Томішинець Л.В. /т.2 а.с.23-45/, відповідно до якого причина залиття квартири АДРЕСА_1 , відповідно до Акту від 08.12.2020 року про залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 , складеного комісією дільниці №3 КП "ЖКС "Чорноморський" - є течь гідробоксу (душова кабіна) в ванній кв. АДРЕСА_2 . Внаслідок залиття 07.12.2020 року приміщень кв. АДРЕСА_1 , пошкоджені опоряджувальні покриття стін та стель приміщень "1,4,5-6" та електроосвітлення в результаті замикання електропроводки в прим. "5-6". Перелік та види пошкоджень від залиття кв. АДРЕСА_5 докладно описано в дослідницькій частині висновку. Вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень оздоблювальних покриттів приміщень "1,4,5-6" кв. АДРЕСА_5 , які виникли внаслідок залиття з боку квартири АДРЕСА_2 , обчислена в діючих цінах на будівельні матеріали і роботи з урахуванням трудових і матеріальних витрат, накладних витрат, податків, ПДВ та інших обов`язкових платежів, та без нарахування фізичного зносу на будівельні матеріали, становить 71892,00 грн. Вартість матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття приміщень "1,4,5-6" кв. АДРЕСА_5 , які виникли внаслідок залиття з боку квартири АДРЕСА_2 , становить 64046,00 грн.
Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Виходячи із вимог ч.1 ст. 177 Житлового кодексу Української РСР- громадяни зобов?язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об?єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під?їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.
Згідно із п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) - внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стани будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення.
Аналізуючи вищевказані норми законодавства вбачається, що в багатоквартирному будинку житлово-комунальними підприємствами обслуговуються внутрішньобудинкові системи до житлових приміщень споживача. Тобто, саме власники квартири зобов?язані утримувати квартиру в належному стані сантехнічного обладнання, водовідведення та електричне обладнання тощо.
Враховуючи правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 по справі N?344/3303/16-ц (61-19927св18): шкода, завдана позивачу залиттям квартири, що відбулося внаслідок пошкодження сантехнічного обладнання та водовідведення, підлягає відшкодуванню саме відповідачем, оскільки він як власник квартири несе обов?язки щодо належного утримання та експлуатації квартири та її складових.
Крім того, в мотивувальній частині судового рішення суддею застосовується поняття «міжповерхові мережі», яке відсутнє в діючому законодавстві про будівництво та утримання будинків. Тому, суд першої інстанції не повно з?ясував всі обставини по справі та не провів системний аналіз законодавства з цього питання.
Суд першої інстанції при розгляді вказаної цивільної справи не врахував категорію справи та характер спірних правовідносин між сторонами та помилково вважав, що в даній категорії справи саме позивач повинен доводити обставини по справі.
Судова колегія вважає, що судом першої інстанції було безпідставно відхиллено доказ як Висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи від 22.07.2022 за N?21-7145 та не взято до уваги доказ Звіт оцінювача № 54-1220/ЕО від 28.12.2020, які є головними доказами вини відповідачів по справі, а відповідачами вони не були спростовані іншими доказами що протирічить сталій практиці Верховного Суду.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов?язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, відмовилися здійснювати оплату проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов?язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Процесуальні права відповідачів у цивільному судочинстві наділені певним обсягом прав направлених на отримання доказів, які їм необхідні для спростування своєї вини, але вони ними не скористалися.
Відповідно до правових висновків викладених у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 27.12.2019 по справі № 686/11256/16-ц (61-28098с18) та у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 11.09.2019 по справі № 203/2378/14-ц (61-24495св18): позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв?язок та є вина зазначеної особи. з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов?язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно із ч.4 та ч.5 ст. 319 ЦК України власність зобов?язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Отже, власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов?язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.
Судом першої інстанції помилково відхилено доказ, акт обстеження від 08.12.2020 року, згідно якого вбачається що в результаті затоплення, що відбулося з квартири N?100, де проживають відповідачі, внаслідок протікання душової кабіни, відбувся залив та замокання у ванній кімнаті позивача. Суд посилався на те, що складений акт обстеження не відповідав вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.
В даному акті обстеження від 08.12.2020 були відображені головні обставини: дата залиття квартири позивача, причини залиття та вина особа у залитті квартири. Проте, відповідачами будь-яких доказів на спростування зазначених у актів відомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень не надали. З огляду на викладене суд першої інстанції помилково прийшов до висновків про неналежність і допустимість вказаного акту та непідтвердження ним вини відповідачів у залитті належної позивачу квартири.
У відповідності до правових висновоків викладених у постанові Верховного суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 19.02.2020 по справі № 369/8038/17 (61-1857св19) та у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 19.00.2020 по справі № 201/658/16-ц (61-40389св18): акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події, а тому не може грунтуватися на інших документах. Цивільне законодавство в деліктних зобов?язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов?язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. За таких обставин, встановивши, що позивач довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв?язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, врахувавши акт про залиття квартири та висновок експерта, обставини та тривалість часу, протягом якого позивач вживає заходи для відновлення своїх порушених прав.
Також, судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги, що доказ у вигляді Висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 22.07.2022 року № 21-7145, складений судовим експертом ОНДІСЕ Томішинець Л.В. був відхилений судом першої інстанції безпідставно, лише зазначивши що він складений на підставі акту обстеження від 08.12.2020 про залиття квартиру, не взявши до уваги інші обґрунтування експерта та достовірність доказу.
Як передбачено ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими ст.89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішення.
Судом першої інстанції відхилено даний доказ без законних підстав та у судовому рішенні суду від 12.06.2023 та без належного мотивування причини його відхилення.
Крім цього, судом першої інстанції не надано оцінки доказу по справі, звіту оцінювача № 54-1220/ЕО від 28.12.2020 «3 незалежної оцінки визначення вартості витрат на відшкодування збитку житлової квартири АДРЕСА_1 в результаті її затоплення» складеним експертом-оцінювачем ФОП ОСОБА_7 (сертифікат суб?єкта оціночної діяльності №627/19 від 08.07.2019 р.) за договором № 54-1220/E0 від 15.12.2020 р. між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_7 .
Оскільки в судовому рішенні зазначено, що суд приймає до увагу доводи сторони відповідача з аналізу даного доказу, але правової оцінки йому не надає. Посилання суду першої інстанції, що даний звіт містить кошторис, який визначає фактичну вартість ремонтних робіт та матеріалів при новому ремонті приміщення, тоді як позивач має право на відновлення свого становища яке існувало до порушення права є некоректним та оціночним, оскільки Висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи від 22.07.2022 року N?21-7145, складений судовим експертом ОНДІСЕ Томішинець Л.В. зазначив практично аналогічну суму збитків завданих позивачу залиттям квартири.
Також, посилання суду першої інстанції, що суд не приймає до уваги вказаний звіт як доказ вини відповідачів у зв?язку з тим, що оцінювач не обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, є незаконним ствердженням.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України докази є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків. Тому, позивач правомірно звернувся до оцінювача з метою складання звіту про встановлення суми завданих йому збитків внаслідок залиття квартири та відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінювач не містить вимог щодо попередження його про кримінальну відповідальність.
Судова колегія враховуючи правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 04.07.2018 по справі № 711/650/13-ц (61-1186св17) зазначала: об?єктивність і достовірність звітів і висновків оцінювача не визначається його попередженням про кримінальну відповідальність. Тоді всі звіти були б апріорі об?єктивними і достовірними на підставі лише попередження. Об?єктивність оцінки майна та здійснення її відповідно до вимог чинного законодавства як обов?язок встановлені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» без будь-якої прив?язки до повідомлень його про відповідальність. Отже, відсутні підстави стверджувати про необ?єктивність оцінювача через те, що він не був повідомлений про відповідну відповідальність.
Також судом першої інстанції при винесенні судового рішення по даній справі , було грубо порушено вимоги процесуального права, що полягає в наступному.
Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов?язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює на будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Враховуючи ст. 11 ЦПК України, Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов?язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до ч.2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.
Як вбачається з матеріалів цивільної при прийнятті питання щодо відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 , винесено ухвалу про відкриття провадження від 18.01.2021, відповідно до якої судовий розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження згідно вимог ст. 274-279 ЦПК України.
16.03.2021 року винесено ухвалу про витребування доказів, відповідно до якої проводить розгляд у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. Проте, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України - підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.
Крім того, згідно із ч.6 ст. 277 ЦПК України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається. В матеріалах справи відсутня будь-яка ухвала суду першої інстанції про призначення в подальшому розгляд цивільної справи № 947/770/21 за правилами загального позовного провадження або ухвала суду про підготовче судове засідання, що є грубим порушенням процесуального цивільного судочинства.
На підставі викладеного, судова колегія погоджувалась з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції порушено вимоги процесуального права незаконно розглянута цивільна справа № 947/770/21 в порядку загального позовного провадження, хоча при відкритті справи суд призначив розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Моральна шкода на думку судової колегії не є належним чином обгрунтована позивачем так як оформлення документів для вішкодування шкоди не є підставою для відшкодування моральної шкоди, а інші підстави не доведені в суді , крім того, позивач взагалі не обгрунтував розмір спричиненної моральної шкоди 28500 гривень, що позбавляє суд можливості оцінити її розмір. 
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи допущені порушення під час розгляду справи судова колегія вважає за належне:апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково відмовивши в частині стягнення моральної шкоди.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири -задовольнити частково.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце проживання:  АДРЕСА_6 ),  ОСОБА_4 (РНОКПП невідомий, місце проживання:  АДРЕСА_6 ),  ОСОБА_5 (РНОКПП невідомий, місце проживання:  АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП не відома, місце проживання:  АДРЕСА_7 , місце реєстрації:  АДРЕСА_8  ) суму матеріальної шкоди, завданої затопленням квартири у розмірі 64 046, 00 гривень.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце проживання:  АДРЕСА_6 ),  ОСОБА_4 (РНОКПП невідомий, місце проживання:  АДРЕСА_6 ),  ОСОБА_5 (РНОКПП невідомий, місце проживання:  АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП не відома, місце проживання:  АДРЕСА_7 , місце реєстрації:  АДРЕСА_8  ) суму витрат, пов?язаних із розглядом апеляційної скарги у вигляді судового збору у розмірі 1555, 90 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 14 грудня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді Ю.П. Лозко

В.А. Коновалова