ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 грудня 2023 року           справа №200/2126/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., 
секретар судового засідання - Кобець О.А.,
за участю представника позивача - Рижик С.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 4 липня 2023 року у справі № 200/2126/23 (головуючий І інстанції Грищенко Є.І.) за позовом  Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил до Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-

                                           В С Т А Н О В И В :

Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ( далі -позивач) звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 20.04.2023 року у виконавчому провадженні № 69899670 про накладення штрафу в сумі 10200 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.04.2023 року у виконавчому провадженні № 69899670 про накладення на Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону штрафу в сумі 10200 грн.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову через порушення норм матеріального, процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт вважає правомірною постанову про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду без поважних причин, з таких підстав.
20.04.2023 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. у зв`язку з невиконанням рішення суду повторно.
Відповідно до абз. 7 п. 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.
Тобто, положення Закону передбачає заборону вжиття заходів примусового виконання рішень на території громад, що розташовані: в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
При цьому, безпосередньо Закон не визначає перелік відповідних територій, а лише містить посилання на те, що перелік таких територій затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій. Відповідним центральним органом виконавчої влади є Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України.
На момент винесення спірної постанови про накладення штрафу ВП № 69899670 від 20.04.2023 року та на сьогоднішній день діє наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», який визначає:
Розділ І «Території, на яких ведуться (велися) бойові дії»:
1. території можливих бойових дій;
2. території активних бойових дій.
Відповідно до вказаного наказу, Краматорська міська територіальна громада віднесена до території можливих бойових дій території, що включено до розділу І «Території, на яких ведуться (велися) бойові дії». Дата припинення можливості бойових дій не визначена.
Із зазначеного можна дійти висновку, що коментований та діючий наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 не визначає території, що розташовані «в районі проведення воєнних (бойових дій)» та/або таких, що «перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» та відповідно не відносить територію Краматорську міську територіальну громаду до жодної з вказаних територій.
Водночас, як на момент винесення спірної постанови, так і станом на сьогодні діє постанова Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року № 1364, якою передбачено наступне: «Території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованими Російською Федерацією. Прирівнювання територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, до територій, на яких ведуться бойові дії, не застосовується до зупинення вчинення виконавчих дій, заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, установлених пунктом 10-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, території, які визначені в розділі І, як території на яких ведуться (велися) бойові дії, і щодо яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, не підпадають під дію пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», а відповідно жодних обмежень по винесенню постанов про накладення штрафу на таких територіях немає.
З огляду на вищевикладене, державний виконавець, приймаючи спірну постанову, діяв у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Проте, в рішенні суд першої інстанції не взяв до уваги норми постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року № 1364, якою передбачено, зокрема, що прирівнювання територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, до територій, на яких ведуться бойові дії, не застосовується до зупинення вчинення виконавчих дій, заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, установлених пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні Положення» Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, позивач не посилався на військовий стан та/або віднесення Краматорської міської територіальної громади до територій можливих бойових дій, як на підставу неможливості, ускладнення виконання вимог виконавчого листа, виданого Харківським окружним адміністративним судом 31.08.2021 року у справі № 520/9505/21.
Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги.
Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 року у справі № 520/9505/21 зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил здійснити перерахунок, нарахування та виплату звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 надбавки за вислугу років за період з 12.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.09.2022 року відкрито виконавче провадження № 69899670 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Харківським окружним адміністративним судом 31.08.2021 у справі № 520/9505/21 про: зобов`язання Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил здійснити перерахунок, нарахування та виплату звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 надбавки за вислугу років за період з 12.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
14 листопада 2022 року  заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у зазначеному виконавчому провадженні прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. на Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил за невиконання рішення суду.
Доказів скасування вказаної постанови до матеріалів справи сторонами до суду не надано.
Відомості про скасування постанови від 14.11.2022 року ВП № 69899670 у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні.
Листом від 02.12.2022 року № 14-220 вих-22 позивач повідомив відповідача, що перерахунок належного ОСОБА_1 грошового забезпечення відповідно до рішення суду у справі № 520/9505/21 за період з 12.01.2016 року по 31.01.2018 року не здійснювався у зв`язку з тим, що відділ фінансування та бухгалтерського обліку Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил був утворений наказом Генеральної прокуратури України № 80ш від 22.09.2017 року та почав здійснювати нарахування та виплату заробітної плати з 1 лютого 2018 року. За період з 12.01.2016 року по 31.01.2018 року грошове забезпечення та заробітна плата працівників військової прокуратури антитерористичної операції здійснювалось Департаментом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Офісу Генерального прокурора (колишній Департамент планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Генеральної прокуратури України).
Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.12.2022 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого Харківським окружним адміністративним судом 31.08.2021 року у справі № 520/9505/21 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.
Постановою начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.02.2023 року скасовано постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.12.2022 року у ВП № 69899670.
Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.02.2023 року відновлено вказане виконавче провадження.
6 березня 2023 року державний виконавець звернувся до позивача з вимогою про повідомлення стану виконання рішення суду щодо нарахування та виплати коштів за період з 12.01.2016 року по січень 2018 року.
Листом від 17.03.2023 року № 07-66вих-23 позивач повідомив державного виконавця про те, що за період з 12.01.2016 року по 31.01.2018 року грошове забезпечення та заробітна плата працівників військової прокуратури антитерористичної операції здійснювалось Департаментом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Офісу Генерального прокурора (колишній Департамент планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Генеральної прокуратури України).
Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.04.2023 року на  Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 10200 грн. 
Згідно ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом
За ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
 Згідно п. 1, п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно ч.ч. 1-3 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
За ч. ч. 1, 2 статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин, в разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі.
При цьому, на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. Обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм України «Про виконавче провадження» можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.
Встановлення таких обставин як: невиконання судового рішення чи наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально, а обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.
Спірна постанова винесена відповідачем на підставі статті 75 Закону № 1404-VIII, тобто, за повторне невиконання рішення боржником без поважних причин.
За ч. 1 статті 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону 1404-VIII, яка визначає місце виконання рішення, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Суд першої інстанції, скасовуючи спірну постанову про накладення штрафу, виходив з того, що з 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє і натепер.
Також, суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до п. 10-2 розд. XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною та підлягала застосуванню на час винесення оскаржуваної постанови, забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Відповідно до вказаного наказу, Краматорську міську територіальну громаду віднесено до територій можливих бойових дій.
Постановою Кабінету Міністрів України від 6 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» визначено, що до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій, території активних бойових дій та території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.
Відповідно до відомостей з Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстроване місцезнаходження позивача - Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Маяковського, буд. 21.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, який є боржником у виконавчому провадженні № 69899670, перебуває на території, на якій ведуться (велися) бойові дії.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що приймаючи спірну постанову відповідач діяв у спосіб, не передбачений чинним законодавством, є протиправною та підлягає скасуванню.
Апеляційний суд не погоджує такий висновок суду першої інстанції, з таких підстав.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (п. 1) установлено, що:
перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій;
до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій;
до територій можливих бойових дій можуть бути віднесені території, які відповідають одному з таких критеріїв:
- межують з територіями активних бойових дій або з тимчасово окупованими Російською Федерацією територіями;
- межують з державним кордоном держави-агресора;
до переліку включається тимчасово окупована Російською Федерацією територія України, визначена відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;
у переліку визначаються дата початку та дата завершення бойових дій (дата виникнення та припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації;
до переліку включаються території відповідно до Кодифікатора адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад у таких форматах:
- вся територія області, Автономної Республіки Крим, мм. Києва та Севастополя;
- вся територія району;
- вся територія територіальної громади;
- територія населених пунктів (з урахуванням територій поза межами населених пунктів у межах територіальної громади);
території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованими Російською Федерацією;
прирівнювання територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, до територій, на яких ведуться бойові дії, не застосовується до:
- зупинення вчинення виконавчих дій, заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, установлених пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, Краматорська міська територіальна громада належить до території, на яких ведуться (велися) бойові дії; території можливих бойових дій у Донецькій області Краматорському районі; дата виникнення можливості бойових дій 24.02.2022 року, дата припинення можливості бойових дій не визначена. 
Таким чином, згідно вимог постанови КМУ від 06.12.2022 року № 1364 прирівнювання територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, до територій, на яких ведуться бойові дії, не застосовується до зупинення вчинення виконавчих дій, заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень у випадках, установлених пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».
Отже, державний виконавець, в даному випадку, мав право на відкриття виконавчого провадження. 
Крім того, апеляційний суд враховує, що на дату прийняття спірної постанови про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду, рішення суду залишається невиконаним позивачем.
Позивач посилається на те, що перерахунок належного ОСОБА_1 грошового забезпечення відповідно до рішення суду у справі № 520/9505/21 за період з 12.01.2016 року по 31.01.2018 року не здійснювався у зв`язку з тим, що відділ фінансування та бухгалтерського обліку Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил був утворений наказом Генеральної прокуратури України № 80ш від 22.09.2017 року та почав здійснювати нарахування та виплату заробітної плати з 1 лютого 2018 року. За період з 12.01.2016 року по 31.01.2018 року грошове забезпечення та заробітна плата працівників військової прокуратури антитерористичної операції здійснювалось Департаментом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Офісу Генерального прокурора (колишній Департамент планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Генеральної прокуратури України).
Такі доводи не є поважними в обгрунтування невиконання рішення суду.
Отже, позивач (боржник у виконавчому провадженні) фактично відмовляється виконувати рішення суду без поважних причин.
Враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що постанову від 20.04.2023 року про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. у зв`язку з невиконанням рішення суду повторно прийнято державним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
З урахуванням вищевикладеного,  суд апеляційної інстанції  дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про задоволення позову, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, тому є підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.
Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки нормами КАС України не передбачено розподіл судових витрат при задоволенні апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 250, 272, 287, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 4 липня 2023 року у справі № 200/2126/23 за позовом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил до Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні позову Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил до Міністерства юстиції України - відмовити.
Повний текст постанови складений 20 грудня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                           Е.Г. Казначеєв

                                                                                                  І.Д. Компанієць