КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/4662/2023
справа №754/8857/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року                                                                                              м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача                  Поліщук Н.В.
суддів                                    Нежури В.А., Соколової В.В.
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 08 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Грегуль О.В.,
у справі позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів,-
 
встановив:
У липні 2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про захист прав споживача та стягнення грошових коштів.
Позовні вимоги мотивує тим, що 13 липня 2019 року позивач приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Перший український міжнародний банк".
Вказує, що 21 вересня 2019 року ОСОБА_1 отримав повідомлення на мобільний телефон з номеру НОМЕР_1 , в якому акцентувалася увага на блокуванні його власної банківської картки.
Вказує, що із спливом близько 5-10 хвилин на номер позивача зателефонувала незнайома особа чоловічої статі та представилася співробітником банку «PUMB». Цей чоловік повідомив, що для розблокування банківської картки позивача йому необхідна інформація, а саме номер банківської картки та номер картки на звороті. ОСОБА_1 повідомив, що номер особистої банківської картки він давати не буде. В подальшому незнайомий чоловік неодноразово телефонував на мобільний номер ОСОБА_1 з приводу допомоги в розблокуванні його картки і після очікування на лінії чоловік повідомив, що питання щодо розблокування банківської картки ОСОБА_1 вирішено. Однак після завершення спілкування з незнайомим чоловіком ОСОБА_1 виявив відсутність власних коштів.
Вказує, що внаслідок проведених банком операцій 21 вересня 2019 року з рахунку позивача шахрайським шляхом знято 19 500 грн та 1000 доларів США. Позивач стверджує, що 21 вересня 2019 року не здійснював платежів та переказів з належних йому рахунків в AT «Перший український міжнародний банк» ні за допомогою банківських платіжних карток, ні за допомогою інтернет-банкінгу ПУМБ online, про що він одразу повідомив банк 21 вересня 2019 року по гарячій лінії.
Зазначає, що 10 січня 2020 року позивач звернувся із заявою до Національного банку України з приводу допомоги з поверненням на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий в AT «Перший український міжнародний банк» або здійснити видачу в готівковій формі в касах AT «Перший український міжнародний банк», коштів в сумі 19 500 грн, та 1000 тисяча доларів США, які були незаконно зняті з його рахунку внаслідок проведених банком операцій 21 вересня 2019 року.
У відповіді від 10 лютого 2020 pоку Національний Банк України повідомив, що порушене питання у заяві має вирішуватися безпосередньо з ПАТ "ПУМБ", а у випадку недосягнення згоди - у судовому порядку.
Вказує, що у зв`язку із несанкціонованим зняттям коштів з рахунку позивача 21 вересня 2019 року останньому завдано матеріальний збиток у розмірі 44 100,00 гривень.
Зазначає, що відповідно до пункту 37.2 статті 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок.
Відтак розмір пені становить 12 330 гривень.
На підставі статті 625 ЦК України вказує, що 3% річних за користування грошима становить 1011,60 гривень, інфляційні втрати із суми боргу 41100,00 гривень становить  953,52 гривень.
Відтак загальний розмір матеріального збитку становить 55 395,12 гривень.
Вказує, що діями відповідача ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яка полягає в суттєвих емоційних стражданнях, пов`язаних з відмовою відповідача в добровільному порядку відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Розмір моральної шкоди оцінює в 3000,00 гривень.
Мотивуючи наведеним, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:
-          стягнути з відповідача суму матеріального збитку у зв`язку з несанкціонованим зняттям грошових коштів з його рахунку у розмірі 44 075,00 гривень;
-          стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3000,00 гривень;
-          стягнути з відповідача суму пені за період з 21 вересня 2019 року по 16 липня 2020 року у розмірі 13 222,50 гривень;
-          стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1 084,82 гривень;
-          стягнути з відповідача інфляційні збитки у розмірі 974,06 гривень.
08 вересня 2022 року Деснянський районний суд міста Києва у задоволенні позову відмовив.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.
Вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що позивачем на час вирішення спору до суду не надано доказів того, що кошти з банківського рахунку позивача (картки) списувались без відома позивача чи нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів або в момент заблокування банківської картки не відповідає дійсності.
Стверджує, що нікому ані в телефонному режимі, ані будь-яким іншим способом не повідомляв номер картки, паспортні дані, ідентифікаційний код, номер Договору комплексного банківського обслуговування тощо, власну банківську картку нікому не передавав, письмового дозволу на проведення операцій по картці банку не давав, картку не губив, особисто ніяких операцій по картці не вчиняв.
Звертає увагу, що органом досудового розслідування встановлено, що особисто позивач не розголошував жодних відомостей, а грошові кошти з його рахунку зняті з причин, що не залежали від його волі.
Вказує, що з таблиці, наданої відповідачем як доказ до матеріалів справи, жодним чином не убачається, що саме позивач із свого мобільного номеру НОМЕР_2 надсилав будь-які коди на підтвердження будь-якої операції. Відповідач стверджував, що в цій таблиці зазначаються всі операції.
Зазначає, що на рахунку були депозитні кошти, які позивач не мав право знімати без дозволу банку.
Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Деснянського районного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Представником відповідача надано апеляційному суду письмові пояснення на апеляційну скаргу, в який просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує на те, що у цій справі установлено, що існує причинно-наслідковий зв`язок між дзвінком невідомої особи позивачу та проведенням видаткових операцій 21 вересня 2019 року. Вказує, що всі оскаржувані позивачем операції відбувались в мережі інтернет з вірним введенням реквізитів БПК позивача, які були відомі лише позивачу, зокрема із введенням числових паролів, які надходили на телефонний номер позивача і були відомі лише йому.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції послався на їх недоведеність. Суд вказав, що будь-яких конкретних та беззаперечних доказів про те, що кошти з банківського рахунку позивача (картки) списувались без відома позивача чи нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів або в момент заблокування банківської картки, сторона позивача на час вирішення спору суду не надала і судом таких доказів не здобуто.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вказує про таке.
Установлено, що ОСОБА_2 13 липня 2019 року приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування в АТ "Перший український міжнародний банк" шляхом підписання заяви №279948821 від 13 липня 2019 року (том 1 а.с. 13, 134).
Відповідно до пункту 2 заяви позивачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_3 у валюті гривня.
Пунктом 6 визначено, що клієнт отримав платіжну картку № НОМЕР_4 та ПІН код до неї. З правилами користування платіжною карткою ознайомлений.
Також позивачем підключено послугу "SMS-банкінг". Визначено номер телефону, на який будуть надходити повідомлення про стан рахунку та здійснені операції НОМЕР_5 .
13 липня 2019 року ОСОБА_2 прийнято публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб. Відповідно до пункту 2 заяви позивач просив відкрити пакет послуг "всеКАРТА USD". Позивачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_3 у валюті доллар США. Пунктом 6 визначено, що клієнт отримав платіжну картку № НОМЕР_6 та ПІН код до неї. З правилами користування платіжною карткою ознайомлений (том 1 а.с. 14, 135).
Також позивачем підключено послугу "SMS-банкінг". Визначено номер телефону, на який будуть надходити повідомлення про стан рахунку та здійснені операції НОМЕР_5 .
30 вересня 2019 року АТ "ПУМБ" зареєстровано заяву позивача про оскарження проведення операції. Зокрема, у поданій заяві позивач вказує, що внаслідок проведення банком операції 21 вересня 2019 року з його рахунку було знято 19500,00 гривень та 1000 доларів США. Вказує, що 21 вересня 2019 року ним не здійснювалось ніяких платежів та переказів із належних йому рахунків в АТ "ПУМБ" ні за допомогою інтернет-банкінгу, ні за допомогою платіжних карток. Просить повернути на його поточні рахунки в АТ "ПУМБ" або видати в готівковій формі в касах в АТ "ПУМБ" 19500,00 гривень та 1000,00 доларів США (том 1 а.с. 15).
Згідно даних витягу з ЄРДР №12020100030000256 від 15 січня 2020 року установлено, що до ЄРДР внесено відомості за заявою ОСОБА_1 . Вказане кримінальне провадження закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України (том 1 а.с. 27).
Відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Згідно з частиною 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
У статті 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», абзацу першого пункту 1 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» (далі - Положення № 705), в редакції на час виникнення спірних правовідносин, користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.
Згідно з пунктом 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.
Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.
Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).
Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Згідно із статтею 23.4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатор до настання дати валютування може відкликати кошти, які до зарахування їх на рахунок отримувача або видачі в готівковій формі обліковуються в банку, що обслуговує отримувача. Документ на відкликання коштів ініціатор подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів. Банк отримувача в день одержання вказівки повертає кошти за реквізитами, зазначеними в ній, якщо на час надходження такої вказівки вони не зараховані на рахунок отримувача, та повідомляє отримувача про відкликання коштів ініціатором.
Відповідно до статей 32.1, 32.7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Банк платника не має права на списання з рахунка платника коштів за розрахунковим документом після отримання документа на його відкликання.
Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» (пункт 10 розділу VI Положення № 705).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).
Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження позовних вимог позивачем надано: копію заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування від 13 липня 2018 року, копію заяви про оскарження проведених операцій від 27 вересня 2019 року,заяву держателя картки від 30 вересня 2019 року, скріншоти з додатку Viber із операціями та скріншоти телефонних дзвінків (зокрема з номеру НОМЕР_1 ) у кількості 7 дзвінків, проте не надано жодного доказу провини Банка або норми права, відповідно до якої відповідач (Банк) повинен відновити стан рахунка позивача за власний кошт. 
Доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування установлено, що особисто позивач не розголошував жодних відомостей, а грошові кошти з його рахунку зняті з причин, що не залежали від його волі, відхиляються апеляційним судом, оскільки таких даних матеріали справи не містять.
Зокрема, з даних витягу з ЄРДР №12020100030000256 від 15 січня 2020 року, наданого позивачем, установлено, що кримінальне провадження закрито 06 березня 2020 року на підставі частини 1 статті 284 КПК України (п2): відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Разом з тим, з матеріалів, доданих позивачем до позовної заяви, убачається, що 21 вересня 2019 року о 13 годині 01 хвилині позивачу у додатку Viber від користувача PUMB "online" надійшло повідомлення про нібито блокування карткового рахунку з таким текстом: "UVAGA: "pumb BANK" Vashu Kartku Zablokovana. Dlya Razblokuvannya contact center +38(091)9172155 info https://www.pumb.ua" (а.с.17).
При цьому, у користувача PUMB "online" відображено час, коли користувач був у мережі та наявне поле для друку та відправлення повідомлення у додатку.
Діалог із вказаним користувачем містить відомості, що о 13 годині 53 хвилин позивачем здійснено вихідний виклик користувачу у додатку Viber, тривалість дзвінка зазначена 33 секунди.
Надалі, з реєстру відправлених смс повідомлень на номер телефону позивача убачається, що о 13 годині 59 хвилин на телефон позивача надійшло смс з текстом "Ne peredavaite tsey parol nikomy. Tymchasovyj parol v PUMB Online:НОМЕР_9". При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що згідно даних скріншоту, наданого позивачем, о 13:55 год. позивачу надійшов вхідний дзвінок, тривалість якого вказана 6 хвилин 1 секунда (тобто до 14 години 01 хвилина). Співставлення вказаних даних дозволяє зробити висновок, що вищевказане повідомлення з паролем надійшло позивачу під час спілкування із абонентом з номеру НОМЕР_1 .
Надалі, о 14 годині 02 хвилин надійшов вхідний дзвінок, тривалість якого, згідно секундоміру пристрою склала 1 хвилину 58 секунд (приблизно до 14 години 04 хвилини). З даних реєстру відправлених смс повідомлень убачається, що о 14 годині 03 хвилини на телефон позивача  надійшла смс з текстом " Kod: НОМЕР_10 Znjattja chastyny koshtiv z depozytu 279949033. Suma: 1.020.00 USD. 21.09.2019 14:03. Dovidka^ НОМЕР_7 SAPNpS50qPv".
Колегія суддів звертає увагу, що вказана смс надійшла також під час спілкування із абонентом НОМЕР_1 .
О 14 годині 04 хвилини зафіксовано вхідний виклик, тривалість розмови склала 01 хвилина 39 секунд.
О 14 годині 13 хвилин на телефон позивача надійшов вхідний виклик, тривалість розмови склала 12 хвилин (тобто до 14 години 25 хвилин).
Під час розмови, позивачу надійшло 6 повідомлень з банку. Зокрема, о 14 годині 20 хвилин надійшло повідомлення з текстом " Kod: НОМЕР_11 Vidklyuchennya servisu 3D secure. Karkta /2976. 21.09.2019 14:20. Dovidka: НОМЕР_8 SAPNpS50qPv".
Аналіз установлених даних під час розгляду справи, дозволяє зробити висновок, що існує причинно-наслідковий зв`язок між дзвінками позивачу та проведенням операцій із банківськими картками  21 вересня 2019 року.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що інформація про здійснені банківські операції надходили позивачу від користувача "PUMB", ім`я якого є відмінним від того, з якого надійшло повідомлення про блокування банківського рахунку позивача (а.с. 17-18).
При цьому, колегія суддів критично оцінює твердження позивача в частині того, що він не надавав будь-якої інформації про картки, ураховуючи установлені вище обставини.
При вирішенні даної справи підлягає застосуванню пункт 9 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постанова Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якого установлено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18)  суд вказав, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.
За обставин цієї справи установлено, що користувач своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. Доказів на підтвердження порушення прав позивача внаслідок незаконних дій відповідача матеріали справи не містять.
Відтак суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позову, такий висновок доводами апеляційної скарги не спростовується.
Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         В.А. Нежура

В.В. Соколова