ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 листопада 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/4722/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року (суддя Сіпака А.В.) у справі №280/4722/23 за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

                    ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:
визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправними;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.04.2019 без обмеження максимальним розміром на підставі довідки Запорізького обласного ТЦК та СП від 30.06.2021 за № 1039/с про розмір грошового забезпечення, з урахуванням зазначених у ній складових та основного розміру пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення. 
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугою років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення. Під час проведення такого перерахунку та подальшої виплати пенсії позивачу був зменшений основний розмір пенсії позивача до 70% відповідних сум грошового забезпечення. Крім цього, Головним управлінням застосовано обмеження максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність). Позивач, вважаючи такі дії Головного управління протиправними, звернувся з позовом до суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% суми грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки про грошове забезпечення для нарахування пенсії №1039/с від 30.06.2022,  виданої Запорізьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки про грошове забезпечення для нарахування пенсії №1039/с від 30.06.2022,  виданої Запорізьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, з 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.
В частині позову щодо заявлених вимог про перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром – відмовлено.
Рішення суду, в частині незадоволених позовних вимог, мотивовано тим, що заявлені вимоги не грунтуються на фактичних обставинах справи, є передчасними та заявлені на майбутнє. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, суд першої інстанції відмовив у задоволенні цих позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в частині незадоволених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про  задоволення позову в повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обгрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо передчасності заявлених вимог. Позивач вказує на те, що саме позиція пенсійного органу про обмеження пенсії її максимальним розміром і стала підставою для виникнення спірних відносин, які є предметом розгляду у цій справі. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону №2262-ХІІ, пенсія призначена в розмірі 90% від грошового забезпечення.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2022 року по справі №280/4915/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1   з 01.04.2019 на підставі Довідки про грошове забезпечення для нарахування пенсії від 30.06.2021 №1039/с, виданої Запорізьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, з 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.
На відповідне звернення позивача щодо пенсійного забезпечення, Управління листом від 27.12.2022 повідомило, що на виконання рішення суду по справі №280/4915/22 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019. Додатково проінформовано, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, який з 01.12.2022 становить 2093 грн.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру раніше призначеної пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, а також щодо обмеження пенсії максимальним розміром, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскарженого позивачем, оскаржено в частині незадоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду першої інстанції, на предмет його законності та обгрунтованості, в частині незадоволених позовних вимог.
Як зазначено вище, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову, в частині заявлених вимог щодо перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, оскільки вважав такі вимоги передчасними і такими, що не виходять за межі спірних відносин у цій справі.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погодитися не може, оскільки спірні відносини у цій справі стосуються також і правомірності обмеження пенсійним органом пенсії максимальним розміром. Вказане вбачається як з листа відповідача від 27.12.2022, на який посилався і суд першої інстанції та в якому зазначено про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, який з 01.12.2022 становить 2093 грн., так і з відзиву на позов, в якому пенсійний орган наводить свою позицію щодо неможливості виплати позивачу пенсії у розмірі більшому, ніж десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Таким чином, правомірність дій відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром, становить суть спірних відносин, які розглядаються в межах цієї справи.
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно із частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII в редакції Закону № 911-VIII від 24 грудня 2015 року  чинній з 1 січня 2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.
Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення  Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.
Згідно з пунктом другим резолютивної частини вказаного  Рішення положення, зокрема, частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20 грудня 2016 року.
Отже, починаючи з 20 грудня 2016 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачає положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень      цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій      статті 43 Закону № 2262-XII " слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".
Буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII   відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
Отже, внесені  Законом №1774  до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17 та від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17, від 15 квітня 2019 року у справі № 522/16973/17, від 08 серпня 2019 року у справі № 522/3271/17, від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/22798/17.
Обгрунтовуючи свою позицію відповідач також посилався на положення статті 2 Закону №3668-VI.
Відповідно до положень   статті 2 Закону № 3668-VI,  який набрав законної сили 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб,  які мають особливі заслуги перед  Батьківщиною), призначених (перерахованих)  відповідно до  Митного кодексу України, законів України “Про державну службу”, “Про прокуратуру”, “Про статус народного депутата України”, “Про Національний банк України”, “Про Кабінет          Міністрів  України”, “Про дипломатичну службу”, “Про службу в органах місцевого самоврядування”, “Про судову експертизу”, “Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, “Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів”, “Про наукову і науково-технічну діяльність”, “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, “Про пенсійне забезпечення”, “Про судоустрій і статус суддів”,      Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року “Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України”, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим же  Законом № 3668-VI  внесено зміни у  статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції  Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Як зазначалось вище, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), положення частини сьомої  статті 43 Закону № 2262-XII.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають  статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43  Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої      статті 17 Конституції України  щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене      Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою      статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі   Закону № 2262-XII, десятьма  прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію  Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у  статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції  Закону № 3668-VI.
Тобто, положення частини сьомої   статті 43 Закону № 2262-XII  та положення частини першої   статті 2 Закону № 3668-VІ  (у частині поширення її дії на Закон  № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до  Закону  № 2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає      статті 17 Конституції України      положення частини сьомої      статті 43 Закону № 2262-XII.
При цьому положення  статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на      Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між  Законом №2262-XII  з урахуванням  Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016  та   Законом № 3668-VI  - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Питання розв`язання наявної колізії в частині застосування до спірних правовідносин (предметом яких є  правомірність обмеження максимального розміру пенсії, призначеної на підставі  Закону № 2262-XII), норм матеріального права, а саме Закону № 2262-XII  з урахуванням  Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Закону № 3668-VI, було предметом дослідження Верховним Судом, висновки якого викладені в постанові  №400/2085/19 від 16 грудня 2021 року.
В даному судовому рішенні Суд зазначив таке.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі  “Щокін проти України” зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу “якості      закону”, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Водночас положеннями статті 6 КАС України  встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі      Конституції України      гарантується.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей      1,      8,      92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових “прогалин” щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми   Закону №2262-XII   з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми   Закону № 3668-VI.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обмеження пенсії максимальним розміром, право на пенсійне забезпечення якого встановлене  Законом  №2262-ХІІ, є протиправним.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 р. у справі №400/2085/19, від 27.01.2022 р. у справі №240/7087/20, від 17.02.2022 р. у справі №640/11168/20 у подібних правовідносинах.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обгрунтованість заявленого позову, в частині перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції, в частині незадоволених позовних вимог, скасувати та в цій частині прийняти нову постанову про зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивача пенсію без обмеження максимальним розміром.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -                                                        
                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року у справі №280/4722/23, в частині незадоволених позовних вимог – скасувати та в цій частині заявлених вимог прийняти нову постанову.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки про грошове забезпечення для нарахування пенсії №1039/с від 30.06.2022, виданої Запорізьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, з 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат, без обмеження її максимальним розміром.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 30.11.2023
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк