Справа № 991/5745/23
Провадження №11-сс/991/551/23

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року                                                                                м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді                     ОСОБА_1 
суддів                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю: 
секретаря судового засідання   ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представників власника майна адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий 
ізолятор»),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду  апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 липня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №52022000000000169 від 07 липня 2022 року,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 липня 2023 року в межах кримінального провадження №52022000000000169 від 07 липня 2022 року задоволено клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_11 , накладено арешт із забороною розпоряджатися на нерухоме майно, зареєстроване на праві власності за колишньою дружиною підозрюваного ОСОБА_9 - ОСОБА_10 та грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках підозрюваного ОСОБА_9 в АТ «Перший Український Міжнародний Банк».  
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував можливістю накладення арешту на зазначене в клопотанні майно з метою забезпечення його конфіскації як виду покарання та застосування спеціальної конфіскації.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання детектива про арешт майна. Клопотання про поновлення строку на оскарження обґрунтовує тим, що розгляд клопотання детектива відбувався у закритому судовому засіданні і про наявність рішення слідчого судді про арешт майна стороні захисту стало відомо лише 01 серпня 2023 року. Вважає, що строк пропущений з поважних причин.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не вказано якими доказами підтверджується те, що вказане майно може підлягати спеціальній конфіскації. Також слідчий суддя оцінюючи обґрунтованість підозри дійшов хибного висновку про те, що договори поставок, а також протоколи негласних слідчих (розшукових) дій стосовно іншого підозрюваного можуть переконливо свідчити про можливу причетність ОСОБА_9 до інкримінованих злочинів.
Також апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 липня 2023 року надійшла від представника ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_6 , який зазначене рішення вважає незаконним, необґрунтованим, та такім що підлягає скасуванню. На переконання представника арешт на майно накладено за клопотанням неуповноваженої на те особи, оскільки з відповідним клопотанням відносно ОСОБА_10 як третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, за положеннями КПК має право звернутися не детектив, а виключно прокурор. Окрім того, квартира та нежитлове приміщення, розташовані в АДРЕСА_1 , на які детектив просив накласти арешт, були придбані ОСОБА_9 до моменту початку ним протиправної діяльності за версією органу досудового розслідування, в подальшому його дружина ОСОБА_10 набула право власності на нього на підставі договору дарування, а отже є добросовісним набувачем, у зв`язку з чим висновок слідчого судді про можливість накладення арешту на таке майно представник вважає вочевидь помилковим. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , представників власника майна адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які свої апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити, думку прокурора, який проти задоволення апеляційних скарг заперечував, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно з положеннями п.3 ч.2, ч.3 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.117, п.4 ч.3 ст.399 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи знайде підстави для його поновлення.
Оскільки ухвалу постановлено слідчим суддею 05 липня 2023 року у закритому судовому засіданні без виклику власників майна, перебіг строку на її апеляційне оскарження для сторони захисту розпочався з дня наступного після отримання копії вказаного рішення, а саме 02 серпня 2023 року, та мав закінчитись 06 серпня 2023 року. Захисник звернувся з апеляційною скаргою до суду 02 серпня 2023 року, тобто у межах строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді відсутні.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. 
За ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання детектива про накладення арешту на майно не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з матеріалів провадження і встановлено слідчим суддею, слідчою групою детективів НАБУ проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №52022000000000169 від 07.07.2022 за підозрою, зокрема, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_12 , будучи першим заступником виконавчого директора філії «Центр забезпечення виробництва» акціонерного товариства «Українська залізниця» за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими слідством особами у період з листопада-грудня 2021 року розробили та запровадили механізм систематичного одержання неправомірної вигоди службовою особою філії «Центр забезпечення виробництва» акціонерного товариства «Українська залізниця» за вчинення нею дій з використанням наданого їй службового становища в інтересах представників та службових осіб постачальників товарної продукції для АТ «Укрзалізниця» з метою особистого збагачення і легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом.
Безпосередньо ОСОБА_9  підозрюється у тому, що разом із ОСОБА_13 , не пізніше січня 2022 року, запропонували першому заступнику виконавчого директора філії «Центр забезпечення виробництва» акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_12 використати його службове становище для надання переваг в укладанні договорів купівлі-продажу/поставки з наперед визначеними ними учасниками, створення для них штучних конкурентних переваг порівняно з іншими учасниками торгів, забезпечення їх перемоги за результатами торгів та здійснення оплати за поставлену товарну продукцію, що забезпечувало б отримання від них грошової винагороди - частину предмета заволодіння ОСОБА_13 та ОСОБА_9 у розмірі від 5 до 15 % від суми договору та/або розміру сплачених грошей в адресу таких постачальників за поставлену товарну продукцію, на що ОСОБА_12 не пізніше січня 2022 року погодився та спільно з іншими невстановленими досудовим розслідуванням службовими особами Філії сприяв у серпні 2022 року забезпеченню перемоги у публічних закупівлях фарб (емалей ПФ-115) ТОВ «Форум Трейд Логістік», ТОВ «8с Груп», ТОВ «ВП «Фарбпром Україна» та ТОВ «Торговий Дім «Промбізнес», з якими ОСОБА_9 та ОСОБА_13 досягли попередніх домовленостей згідно їх злочинного плану та одержали у невстановлених досудовим розслідуванням осіб та представників названих суб?єктів господарювання не пізніше кінця січня 2023 року гроші орієнтовно у розмірі від 5 % до 15 % від оплачених Філією за поставлені емалі ПФ-115, що також обумовлювалось наданням неправомірної вигоди ОСОБА_12 . Загалом, вчинення ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими слідством особами вищевказаних протиправних дій забезпечувало одержання останніми грошових коштів орієнтовно від 80 тис доларів до 200 тис доларів США щомісячно від інших суб`єктів господарювання, відтак орієнтовна сума коштів одержаних останніми за період з грудня 2021 по теперішній час склала близько 960 000 доларів США - 2 400 000 доларів США, що еквівалентно 35 520 000 грн - 92 500 000 грн. У період з 01 березня 2023 року по 02 березня 2023 року ОСОБА_13 з відома та за згодою ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_12 надати йому неправомірну вигоду передану, зокрема, але не виключно, представниками вказаних суб?єктів господарювання, у вигляді транспортного засобу шляхом його купівлі та передачі ОСОБА_12 , на що останній дав згоду на отримання нового легкового автомобіля Toyota Camry. Поряд з цим, для приховування факту вчинення протиправних діянь та отримання ним неправомірної вигоди у вигляді автомобільного засобу, ОСОБА_12 погодив із ОСОБА_13 , що його за договором купівлі-продажу придбає останній, зареєструвавши право власності за собою та в подальшому фактично передасть автомобіль у володіння та користування ОСОБА_12 з передачею йому та/або вказаній ним особі у власність безоплатно, що ОСОБА_13 і зробив. Зокрема, 02 березня 2023 року уклав із ТОВ «Автосаміт ЛТД» договір купівлі-продажу транспортного засобу, заплативши авансовий платіж за його придбання у розмірі 120  000,00 грн, після чого 07 березня 2023 року ТОВ «Автосаміт ЛТД» здійснило державну реєстрацію автомобіля Toyota Camry, придбаного за названим договором купівлі-продажу, 08 березня 2023 року ОСОБА_13 оплатив залишок за транспортний засіб 1 430 089,00 грн, а всього у сумі 1 550  089,00 грн, та до 25 квітня 2023 року за домовленістю із ОСОБА_12 здійснював періодичне користування цим транспортним засобом, створюючи видимість відсутності причетності останнього як фактичного його власника, а в період з 25 квітня 2023 року по 01 травня 2023 року, ОСОБА_13 на виконання їх спільного умислу із ОСОБА_9 та за домовленістю із ОСОБА_12 надав останньому у фактичне володіння та користування вищезазначений транспортний засіб, а отже надав ОСОБА_12 неправомірну вигоду у вигляді автомобіля Toyota Camry, 2022 року випуску, грошовий еквівалент вартості якого становить 1 550 089,00 грн, за вчинення ОСОБА_12 з використанням наданого йому службового становища першого заступника виконавчого директора Філії в інтересах невстановлених досудовим розслідуванням осіб та представників суб`єктів господарювання, зокрема, але не виключно, ТОВ «Форум Трейд Логістік», ТОВ «8с Груп», ТОВ «ВП «Фарбпром Україна», ТОВ «Торговий Дім «Промбізнес». Таким чином, на переконання органу досудового розслідування, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у пособництві в наданні службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.
При цьому, у ході досудового розслідування було встановлено, що отримані від злочинної діяльності грошові кошти у сумі 3 410 651 грн, були легалізовані ОСОБА_9 , шляхом використання їх для придбання транспортного засобу MERCEDES-BENZ GLE 300D COUPE, 2022 року випуску, НОМЕР_1 через укладення за довіреністю від імені дружини ОСОБА_10 договору СГ № 6436/23/1/034651 від 25.02.2023 з ОСОБА_14 , тобто, останній вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 209 КК України.
Крім того, стороною обвинувачення встановлено, що інша частина грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, були легалізовані ОСОБА_9 у травні 2023 року, шляхом купівлі за такі кошти житлову квартиру АДРЕСА_2 . За даними слідства, ОСОБА_9 уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 з гр. ОСОБА_15 , сплативши останній гроші у сумі 2 328 000 грн за вказаний об`єкт нерухомості, повторно легалізувавши майно (грошові кошти), одержане злочинним шляхом, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 209 КК України.
Доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри колегією судів відхиляються. Обставини кримінального провадження, які розслідуються детективами НАБУ, свідчать про причетність ОСОБА_9 до злочинів, які розслідуються в кримінальному провадженні №52022000000000169 від 07.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1, 2, 3 ст. 209, ч. 4 ст. 368, ч. 3, 4 ст. 369 КК України. За версією слідства, заволодіння коштами АТ «Укрзалізниця» відбувається шляхом попереднього (до проведення процедури визначення переможця) погодження переможців торгів, визначення вартості їх цінових пропозицій та узгодження розміру неправомірної вигоди за перемогу в торгах для учасників організованої групи. Така неправомірна вигода надавалася учасникам організованої групи представниками постачальників після оплати АТ «Укрзалізниця» поставленого товару, наданих послуг та/або виконаних робіт. Зокрема, вказане вбачається із зафіксованих у протоколах НСРД даних, відповідно до яких встановлено спілкування ОСОБА_9 з підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_13 та ОСОБА_12 щодо забезпечення функціонування раніш розробленої схеми неправомірного заволодіння коштами АТ «Укрзалізниця» під час проведення публічних торгів із закупівлі товарів і послуг. 
За практикою ЄСПЛ, зокрема в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабітапроти Італії» (Labita v. Italy),  «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom),  «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine)  зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах, слідчий суддя дійшов висновків про наявність обґрунтованої підозри можливої причетності останнього до кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин. Колегія з таким висновком слідчого судді погоджується і, відхиляючі доводи сторони захисту, зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 369, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209 КК України підтверджується зібраними на даному етапі досудового розслідування даними, зокрема: протоколами про результати оперативно-розшукових заходів та негласних слідчих (розшукових) дій, у яких зафіксовано відомості, викладені у підозрі (а.с. 30-36, 37-41, 42-73, 74-103, 104-121); договорами поставки № ЦЗВ-02-03122-01 від 20 вересня 2022 року, № ЦЗВ-02-03022-01 від 20 вересня 2022 року, №  ЦЗВ-02-03322-01 від 23 вересня 2022 року, № ЦЗВ-02-03422-01 від 23 вересня 2022 року, укладеним Філією від імені ОСОБА_12 із ТОВ «ВП Фарбпром», ТОВ «Торговий Дім «Промбізнес», ТОВ «8с Груп», ТОВ «Форум Трейд Логістік» щодо емалі ПФ-115 на суми 11 489 616 грн з ПДВ, 11 558 742 грн, 11  682  156 грн з ПДВ, 10 849 999 грн з ПДВ (т.1 а.с.139-162); договором купівлі-продажу № ДП-0000200 від 02.03.2023, укладеного між ТОВ «Автосаміт ЛТД» та ОСОБА_13 щодо купівлі останнім автомобіля Toyota Camry Hybrid, 2022 р.в., червоного кольору за ціною 1 550 089 грн (т.1, а.с.128-131); протоколом обшуку домоволодіння від 23 травня 2023 року, де у присутності ОСОБА_16 - колишньої дружини ОСОБА_12 , на території домоволодіння відшукано автомобіль Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 (т.1 а.с. 133-136).
Даючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо безпідставності арешту майна колегія зазначає.
28 червня 2023 року на розгляд слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання детектива про арешт майна підозрюваного ОСОБА_9 та його дружини ОСОБА_10 , за результатами розгляду якого, слідчий суддя дійшов висновку про його обґрунтованість та наклав арешт на майно, яким фактично користується та володіє підозрюваний ОСОБА_9 та яке зареєстровано на праві власності за ОСОБА_10 , а саме: житлову квартиру АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення АДРЕСА_4 ; грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_9 , відкритих в АТ «Перший Український Міжнародний Банк»: № НОМЕР_4 ;№ НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 .
За висновком слідчого судді, у випадку засудження підозрюваного ОСОБА_9 за вчинення інкримінованих йому правопорушень до останнього може бути застосоване покарання у виді конфіскації майна, з огляду на що, накладення арешту на зазначене в клопотанні нерухоме майно, яке зареєстроване за ОСОБА_9 , але яким фактично володіє та розпоряджається підозрюваний, є обґрунтованим з метою забезпечення його конфіскації як виду покарання. Крім того, грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_9 можуть підлягати спеціальній конфіскації.
Колегія суддів з таким висновком слідчого судді погоджується лише частково, адже слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. У відповідності до ч. 2 ст. 52 КК України конфіскація майна є додатковим видом покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Закон про кримінальну відповідальність передбачає можливість конфіскації майна у випадку засудження особи за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 1, 2 ст. 209 КК України, а тому наявні достатні підстави вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що клопотання детектива НАБУ ОСОБА_11 про арешт нерухомого майна, зареєстрованого на праві власності за колишньою дружиною підозрюваного - ОСОБА_10 , вже було предметом розгляду слідчого судді Вищого антикорупційного суду. Рішенням від 31 травня 2023 року у задоволенні частини клопотання детектива, що стосувалась накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_10 відмовлено. Прокурор зазначене рішення не оскаржував, після перегляду Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду за апеляційною скаргою захисту, воно набрало законної сили та підлягає виконанню. Звертаючись повторно до слідчого судді з аналогічним клопотанням, детектив фактично вдався до перегляду рішень слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31 травня 2023 року та рішення колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 26 червня 2023 року всупереч визначеному законом порядку апеляційного оскарження судових рішень, не наводячи в клопотанні додаткових в порівнянні з тими, що були предметом перевірки й оцінки слідчого судді, підстав для арешту майна. Вказане суперечить принципам верховенства права, правової визначеності та обов`язковості судових рішень, які набрали законної сили, оскільки перевірка законності та обґрунтованості судових рішень може здійснюватися лише вищим судом, що саме й відповідає усталений практиці ЄСПЛ. 
Так, за змістом пункту 52 рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі «Рябих проти Росії», заява №52854/39, правова певність (юридична визначеність) передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Саме лише існування двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду справи в суді.
У судовій практиці Великої Палати Верховного Суду йдеться про те, що загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень (постанова від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц). Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Дія вказаного принципу проявляється не лише у чіткості та зрозумілості закону, але й в процесі його правозастосування. Гарантія остаточності та обов`язковості судових рішень є складовими принципу правової визначеності - остаточне рішення компетентного суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим як для сторін процесу, так і для суду, який ухвалив таке рішення, і не може переглядатися (постанова від 21 лютого 2020 року у справі № 813/2646/18).
Вищенаведеним обставинам повторного звернення детектива з клопотанням про арешт майна ОСОБА_10 слідчий суддя уваги не приділив та не перевірив, що питання арешту такого майна було предметом перевірки як слідчого судді в ухвалі від 31.05.2023 так і колегії суду апеляційної інстанції в ухвалі від 26.06.23року. При цьому ухваливши рішення від 05.07.23 та задовільнивши клопотання про арешт такого майна слідчий суддя, не посилаючись на підстави ухвалення такого рішення, які б були відмінні від тих, що перевірялись слідчим суддею в ухвалі від 31.05.23, що в установленому порядку набрала законної сили, допустив існування двох протилежних за змістом судових рішень всупереч статті 129-1 Конституції України, за якою судове рішення, що набрало законної сили є обов`язковим для виконання, контроль за чим здійснює суд. За таких обставин, з огляду на те, що в арешті такого майна слідчим суддею в ухвалі від 31 травня 2023 року, яка після перевірки судом апеляційної інстанції набрала законної сили, обґрунтовано відмовлено, оскаржена ухвала слідчого судді в цій частині підлягає скасуванню з закриттям провадження за клопотанням детектива як такого, що було предметом розгляду слідчого судді.
Звернення з клопотанням про арешт майна детективом за погодженням з прокурором відповідає положенням ч.1 ст.171 КПК України щодо суб`єкта звернення з відповідним клопотанням у кримінальному провадженні. У зв`язку з чим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_10 в цій частині.
На підставі вищевикладеного, враховуючи встановлені судом обставини, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням у скасованій частині нової відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України. 
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 липня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №52022000000000169 від 07 липня 2022 року, а саме:
- житлової квартири АДРЕСА_3 , зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_10 ;
- нежитлове приміщення АДРЕСА_4 , зареєстроване на праві власності за ОСОБА_10 ,
скасувати та в цій частині постановити нову ухвалу, якою провадження у справі за клопотанням детектива від 28 червня 2023 року про арешт такого майна закрити.
В іншій частині апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                      ОСОБА_1 

Судді                                                                 ОСОБА_2 
                                   ОСОБА_3