УХВАЛА

21 листопада 2023 року     
Київ
справа № 160/18664/23
адміністративне провадження № К/990/38352/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, на додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.10.2023 у справі № 160/18664/23 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 заяву задоволено. Визнано обґрунтованим рішення Головного управління ДПС в Запорізькій області про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.08.2023, апеляційну скаргу відповідача задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви ГУ ДПС в Запорізькій області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків відмовлено.
Додатковою постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.10.2023 заяву задоволено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області на користь відповідача витрати на оплату судового збору у розмірі 4026 грн.
15.11.2023 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, направлена до суду через підсистему «Електронний суд». 
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з частинами першою і другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Отже, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252). 
У таких випадках суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу. 
Оскільки додаткове судове рішення після його ухвалення стає частиною судового рішення по суті позовних вимог, відповідно, порядок його оскарження є таким, що і для рішення по суті, оскільки вирішує питання, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Особливості провадження у справах за зверненням податкових та митних органів, зокрема, щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, врегульовано статтею 283 КАС України.
Згідно із частиною третьою статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273 - 277, 282 - 286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Із системного аналізу викладених положень процесуального закону вбачається, що рішення суду апеляційної інстанції, прийняте за результатом апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, у справах за зверненням податкових та митних органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, набирає законної сили з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
З матеріалів касаційної скарги та прийнятих у справі судових рішень убачається, що предметом розгляду заяви у справі № 160/18664/23 є вимоги щодо підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, що за правилами КАС України є категорією справ за зверненням податкових та митних органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що оскаржуване судове рішення прийнято у справі за зверненням податкових та митних органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків та з моменту його ухвалення воно стало невід`ємною частиною рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 252, 272, 286, 333 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, на додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.10.2023 у справі № 160/18664/23 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді	М.М. Гімон І.А. Васильєва   В.П. Юрченко