ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року	Львів	Справа № 460/50004/22 пров. № А/857/17276/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                               Запотічний І.І. 

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року з питань визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду (головуючий суддя Друзенко Н.В., м.Рівне) у справі № 460/50004/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Рівненській області про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду,-                                            
В С Т А Н О В И В:
09.12.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Рівненській області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 29 січня 2020 року для перерахунку пенсії з 01.02.2020 року; зобов`язати відповідача підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області довідку про розмір грошового забезпечення, станом на 29 січня 2020 року, з врахуванням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 року у справі № 460/2273/21 та з врахуванням посадового окладу і окладу за військовим званням розрахованого, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01 лютого 2020 року.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі №460/50004/22, що набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління Служби безпеки України в Рівненській області у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 30.01.2020 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХП, статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20,12.1991 №2011-ХІІ, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких іритах осіб”, щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України” на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які обчислюються із застосуванням розміру посадового окладу, для проведення перерахунку, та виплати основного розміру пенсії з 01 02.2020 року. Зобов`язано Управління Служби безпеки України в Рівненській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 30.01.2020 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХІІ, статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України” на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які обчислюються із застосуванням розміру посадового окладу, для проведення перерахунку та виплати основного розміру пенсії з 01.02.2020 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2023 апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Рівненській області залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі №460/50004/22 без змін.
23.08.2023 позивач подав до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, у порядку, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо виконання рішення суду не в повному обсязі та зобов`язати вжити заходи задля належного виконання судового рішення з обов`язковим зазначенням в оновленій довідці станом на 30.01.2020 об`єктивних та справедливих відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням вимог рішення суду від 06.08.2021 у справі №460/2273/21 щодо встановлення розмірів додаткових видів грошового забезпечення, зокрема зазначення в оновленій довідці надбавки за особливості проходження служби у розмірі 100% та доплати військовослужбовцям, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі 20%, для проведення перерахунку та виплати основного розміру пенсії з 01.02.2020.
Заяву обгрунтовує тим, що на виконання рішення суду від 08.02.2023, що набрало законної сили, відповідач у наданій довідці невірно розрахував розмір грошового забезпечення, яке враховується при перерахунку пенсії, а саме зменшив відсоткове значення надбавки за особливості проходження служби з 100% до 31% та зменшив відсоткове значення розміру доплати військовослужбовцям, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі з 20% до 10%. Вказує, що при виготовленні довідки станом на 30.01.2020 підлягає врахуванню рішення суду від 06.08.2021 у справі №460/2273/21. На переконання позивача, таке зменшення розмірів відповідних додаткових видів грошового забезпечення у довідці, виданій на виконання рішення суду від 08.02.2023 у справі № 400/50004/22, є протиправним, а отже рішення суду не виконано належним чином. 
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у справі №460/50004/22 відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначив, що за спонукання суду першої інстанції, яким ухвалою від 04.09.2023 року відмовлено позивачу в задоволенні встановлення судового контроля за нормами ст.383 КАСУ, відповідач ігнорує і судові рішення, які набули законної сили та безпосередньо покладають на нього певні зобов`язання, а тому відповідач вважає, що виконання судових рішень можна здійснювати на свій власний розсуд, а не таким чином, як це визначає чинне законодавство та Конституція України. Крім того, звертає увагу, що Верховний Суд України у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права мас бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити вимоги заяви.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У відповідності до частини другої  статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч. 1  ст. 2 КАС України  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 КАС України  встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.  Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому  КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.  У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Відповідно до частини третьої статті 383 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими заявником.
Згідно із частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2021 року у справі №9901/235/20 вказала, що стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України “Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах” і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви. Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України “Про виконавче провадження”, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.
Оглядаючи матеріали справи, апеляційний суд зазначає наступне.
Рішенням суду від 08.02.2023 у справі №460/50004/22, яке набрало законної сили, зобов`язано Управління Служби безпеки України в Рівненській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 30.01.2020 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХІІ, статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України” на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які обчислюються із застосуванням розміру посадового окладу, для проведення перерахунку та виплати основного розміру пенсії з 01.02.2020 року.
Ухвалюючи рішення у справі №460/50004/22, суд виходив з того, що у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема згідно із Законом №1082-IX виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Колегія суддів звертає увагу, що задовольняючи 08.02.2023 частково позов ОСОБА_1 , суд відмовив у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача видати нову довідку про розмір грошового забезпечення з урахуванням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі №460/2273/21, оскільки дійшов висновку, що така вимога є передчасною. Тобто, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині суд виходив з того, що станом на дату прийняття рішення, відповідачем ще не виготовлено нової довідки, а відтак відсутні підстави вважати що при її виготовлені права позивача будуть порушені. Крім того, апеляційний суд враховує, що довідка від 13.12.2021 №17/429 та довідка від 01.05.2023 №17/28 містять відомості про розмір грошового забезпечення станом на різні дати, а саме станом на 05.03.2019 та 30.01.2020, що враховується для перерахунку пенсії з 01.04.2019 та з 01.02.2020 відповідно. Відтак, питання щодо оформлення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 (у відповідності до форми, визначеної в Додатку 2 до Порядку, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, з визначенням в ній раніше встановлених розмірів додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за вислугу років в розмірі 45% (від посадового окладу та окладу за військовим званням); надбавки за особливості проходження військової служби в розмірі 100% (від посадового окладу, окладу за військовим званням, та надбавки за вислугу років); надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% (від посадового окладу); доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів в розмірі 20% (від посадового окладу) вирішувалось в межах судової справи №460/2273/21.
Апеляційний суд вказує, що порушення прав позивача під час виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі №460/50004/22 в частині зазначення в оновленій довідці від 01.05.2023 №17/28 розміру надбавки за особливості проходження служби 31% та доплати в/с оперативних підрозділів у розмірі 10% не відбулось, оскільки резолютивна частина вказаного рішення не містить зобов`язання про оформлення оновленої довідки з урахуванням рішення суду від 06.08.2021 у справі №460/2273/21 або із застосуванням розміру надбавки за особливості проходження служби 100% та доплати в/с оперативних підрозділів у розмірі 20%. За таких обставин, колегія суддів не вбачає протиправних дій Управління Служби безпеки України в Рівненській області як суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення суду від 08.02.2023 у справі №460/50004/22, в частині встановлення надбавки за особливості проходження служби у розмірі 31% від посадового окладу та встановлення доплати в/с оперативних підрозділів у розмірі 10%.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).
З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами. 
Разом з тим, колегією суддів не встановлено факту невиконання суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь ОСОБА_1 . Рішення суду від 08.02.2023 у справі №460/50004/22 виконано відповідачем в повній мірі у відповідності із резолютивною частиною рішення суду. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що станом на 04.09.2023 згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження, стан ВП №72467407 - "Завершено". Крім того, доводи заявника про те, що відповідач у довідці від 01.05.2023 №17/28 у порівняні з попередньою довідкою від 13.12.2021 №17/429, зменшив розмір надбавки за особливості проходження служби з 100% до 31% та доплати в/с оперативних підрозділів з 20 % до 10%, є підставою для звернення до суду з новим позовом.
Таким чином, враховуючи наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку про дотримання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства, а тому відхиляє повністю доводи апелянта.
Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до  ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.
Керуючись ст.  ст.242,  308,312,  315,  316,  321,  325,  328, 383  КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року у справі № 460/50004/22 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний