КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року                                                                                                       місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 374/249/23                                            
номер провадження: 33/824/4112/2023                        
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ржищівського міського суду Київської області від 26 липня 2023 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Ржищівського міського суду Київської області від 26 липня 2023 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку    України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП піддано її адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 грн 00 коп.
Цією ж постановою стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.
Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Ржищівського міського суду Київської області від 26 липня 2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо неї, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, посилаючись на неповне з`ясування суддею обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що як на докази її вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП, суддя місцевого суду в оскаржуваній постанові  послався на пояснення: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Проте, на думку ОСОБА_1 , вказані пояснення не можуть доводити її вину у вчиненні цих адміністративних правопорушень, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №130267 від 02 липня 2023 року та у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №130268 від 02 липня 2023 року, складених щодо неї, жодних осіб не зазначено як свідків чи потерпілих. Тому вважає, що  пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не могли бути використані судом для встановлення її вини, у зв`язку з відсутністю у вказаних осіб жодних процесуальних прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Вказує, що суддя першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у справі не встановлено обставин, що пом`якшують її відповідальність, оскільки судді місцевого суду було достеменно відомо про добровільне відшкодування ОСОБА_1 завданої нею шкоди, що відображено у тексті постанови, а саме, вона здійснила відшкодування за ремонт паркану ОСОБА_2 . Тому, не зазначивши про відсутність обставин, які б пом`якшували відповідальність ОСОБА_1 , суддя порушив приписи ст. 34 КУпАП.
Зазначає, що в її діях був відсутній умисел та факт залишення місця ДТП, а тому вважає, що суддя першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП. З матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається факту здійснення поліцейськими заходів, спрямованих на встановлення учасника ДТП або транспортного засобу. Суддя не звернув увагу на те, що відсутність умислу ОСОБА_1 на приховування факту ДТП та залишення його місця підтверджується  матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які були особисто підписані ОСОБА_1 , а саме: пояснення ОСОБА_1 ; протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №130268 від 02 липня 2023 року; копія схеми місця ДТП; копія акту огляду та тимчасового затримання ТЗ.
Також вказує, що суддя першої інстанції безпідставно притягнув її до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, оскільки формально зазначив про порушення нею вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР). Наголошує, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь - які докази, які б підтверджували порушення нею пункту 12.1 ПДР, оскільки її виїзд на узбіччя та наїзд на перешкоду, було зумовлено раптовою та непередбачуваною подією - вибігання кішки на проїзну частину. У той же час схема місця ДТП від 02 липня 2023 року не відображає дійсної дорожньої обстановки, у зв`язку з відсутністю географічного відображення повороту, що спричиняє спотворене враження про перебіг подій, що відбулись.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомлена апеляційним судом про час та місце судового засідання.
27 вересня 2023 року ОСОБА_1 надіслала на офіційну електронну пошту Київського апеляційного суду підписану кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом заяву, в якій вона підтримала доводи апеляційної скарги та просила розглянути справу без її участі.  
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Ураховуючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена апеляційним судом про час та місце судового засідання, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, то апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги справи за її відсутності.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.
Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Незважаючи на встановлені та наведені в оскаржуваній постанові обставини, суд апеляційної інстанції не в повному обсязі може визнати це судове рішення законним та обґрунтованим, з огляду на таке.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.
Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.
Пунктом 12.1 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортного засобу, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів і є правильним.
Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується даними, які містять:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 130267 від 02 липня 2023 року, зі змісту якого слідує, що 02 липня 2023 року о 20 год 50 хв. у місті Ржищів по вул. Київський Шлях, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford Mondeo», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням та скоїла наїзд на перешкоду (стовп електроопори), внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження та пошкоджено інше майно  (а.с.28);
- картка первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону, від 02 липня 2023 року, згідно якої 02 липня 2023 року о 20:54 надійшло повідомлення зі служби 102 про ДТП, яка сталася у місті Ржищів по вул. Київський Шлях (а.с.29);
- схема місця ДТП від 02 липня 2023 року, на якій відображено місце розташування автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , на проїзній частині, місце його зіткнення з перешкодою (стовп електроопори) та парканом, перелік видимих пошкоджень транспортного засобу. Вказану схему ОСОБА_1 підписала без зауважень (а.с.30);
- акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 02 липня 2023 року, з якого вбачається, що 02 липня 2023 року о 23 год 50 хв. інспектор поліції у присутності свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 здійснив огляд та тимчасове затримання транспортного засобу «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом доставлення на зберігання на спеціальний майданчик за адресою:  місто Миронівка, вул. Соборності, 139 (а.с.4);
- пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , а також самої                ОСОБА_1 , від 02 липня 2023 року, які підтверджують викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 130267 від 02 липня 2023 року обставини ДТП, яка сталася 02 липня 2023 року  (а.с.5-8, 32-35);
- фото з місця ДТП, на яких зафіксовано місце розташування автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , на проїзній частині після ДТП, місце його зіткнення з перешкодою (стовп електроопори) та парканом, перелік видимих пошкоджень транспортного засобу, стовпу електроопори й паркану (а.с.38-41).
Апеляційний суд враховує, що вказані вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення ААД № 130267 від 02 липня 2023 року, підписаний працівником поліції, який його склав, та ОСОБА_1 . Працівником поліції були роз`яснені ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на ці протоколи та дії працівників поліції ОСОБА_1 у вказаному протоколі не вказала.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази, які б підтверджували порушення ОСОБА_1 вимог пункту 12.1 ПДР, оскільки виїзд водія ОСОБА_1 на узбіччя та наїзд на перешкоду було зумовлено раптовою та непередбачуваною подією - вибігання кішки на проїзджу частину, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки вказана обставина, окрім пояснень ОСОБА_1 ,  не підтверджена будь-якими доказами у справі. 
Крім того, апеляційний суд враховує, що водій автомобіля, як джерела підвищеної небезпеки, зобов`язаний ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і такий обов`язок прямо передбачений пунктом 12.1 ПДР України незалежно від зовнішніх факторів, які впливають на зміну такої дорожньої обстановки, яка завжди є динамічною.
Що стосується посилання в апеляційній скарзі на те, що пояснення у справі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не можуть доводити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, так як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №130267 від 02 липня 2023 року, складеного щодо неї, жодних осіб не зазначено як свідків чи потерпілих, то вони не є підставою для висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, виходячи з такого. 
Вказані пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , були відібрані працівником поліції безпосередньо після ДТП та долучені до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 130267 від 02 липня 2023 року перед направленням матеріалів до суду, що підтверджується описом відповідних матеріалів. Ці пояснення свідків містять інформацію щодо предмета доказування. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання винною ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з висновком судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, з таких підстав.
Як прямо передбачено ст.122-4 КУпАП, вказаною нормою передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
За змістом диспозиції вказаної норми, передбачене нею адміністративне правопорушення може бути вчинено лише умисно, оскільки особа яка його вчиняє, усвідомлює протиправний характер своєї дії, передбачає її шкідливі наслідки і бажає їх або свідомо допускає настання цих наслідків.
У відповідності до пункту 2.10 а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Між тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона, достовірно знаючи про свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди, свідомо залишила місце пригоди, до якої вона була причетна.
Так, як видно з матеріалів справи, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 130267 від 02 липня 2023 року, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД  № 130268 від 02 липня 2023 року, схеми місця ДТП від 02 липня 2023 року, пояснень ОСОБА_1 від 02 липня 2023 року, вона особисто була присутня під час оформлення матеріалів ДТП. 
Цей факт також беззаперечно підтверджується долученими до матеріалів справи фото з місця ДТП.
Таким чином, встановлені суддею місцевого суду обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, не можуть бути визнані такими, що відповідають фактичним обставинам справи та у поза розумний сумнів не свідчать про наявність в діях останньої складу зазначеного вище адміністративного правопорушення. Тому висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у залишенні, в порушення вимог пункту 2.10 а) ПДР України, місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона причетна, не ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та на нормах матеріального права, якими встановлюється адміністративна відповідальність за вчинення адміністративних правопорушень.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , що постанова судді першої інстанції від 26 липня 2023 року в частині притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою через невідповідність висновків судді фактичним обставинам адміністративного правопорушення, а тому постанова в цій частині підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП. 
Оскільки апеляційним судом встановлено відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, то застосований суддею місцевого суду передбачений ч.2 ст.36 КУпАП механізм накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції ст.122-4 КУпАП, не може бути визнаний законним.
Крім того, апеляційний суд не погоджується із висновком суду про те, що у справі не встановлено обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 .
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України; при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руку, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ст.33 КУпАП).
Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, зокрема, є: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди (пункти 1, 2 ч.1 ст.34 КУпАП).
Санкція ст.124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Із наявної у справі розписки ОСОБА_6 вбачається, що він  не має претензій до        ОСОБА_1 щодо пошкодженого паркану, оскільки вона розрахувалась із ним, та в подальшому претензій до неї не матиме (а.с.20 - зворот).
Вказані обставини свідчать про те, що після скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ОСОБА_1 здійснила активні дії, спрямовані на добровільне відшкодування заподіяних збитків, що у розумінні ст.34 КУпАП є достатньою підставою для висновку про існування обставини, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.
За таких обставин, а також враховуючи, що адміністративне стягнення накладається виключно в межах санкції відповідної статті, апеляційний суд вважає можливим визначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн 00 коп. та є найм`якішим видом стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Ржищівського міського суду Київської області від 26 липня 2023 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, скасувати, а провадження у справі в цій частині - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
Постанову судді Ржищівського міського суду Київської області від 26 липня 2023 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а також в частині визначення порядку і строків сплати штрафу та судового збору - залишити без змін.
Постанову судді Ржищівського міського суду Київської області від 26 липня 2023 року в частині визначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення змінити, піддавши її адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850                                          (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                           С.М.Верланов