ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/15256/23                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Грибан І.О.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр сертифікаціїї та експертизи насіння і садивного матеріалу" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року, прийнятого у порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садового матеріалу" про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної податкової служби у Закарпатській області звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садового матеріалу" про стягнення податкового боргу у розмірі 171 288,40 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.08.2023 адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.08.2023 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Відповідач вказує, що звернення до суду першої інстанції з даним позовом про стягнення податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями від 10.05.2019 було можливе до 10.05.2019 + 1095 днів = 09.04.2022, натомість позов було подано у травні 2023 року.
Отже, Київським окружним адміністративним судом було безпідставно не застосовано п. 102.4 ст. 102 Податкового Кодексу України, внаслідок чого винесено незаконне рішення.
12.12.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити в задоволенні такої, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Позивач вважає, що ним дотримано строк звернення до суду, оскільки до даної справи слід застосувати приписи п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового Кодексу України.
У відповідності до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає про таке.
Як вбачається з матеріалів справи, Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (код ЄДРПОУ 37884028) є юридичною особою, зареєстроване за адресою: 03038, м. Київ, вул. Ямська, буд 32.
Відповідно до інтегрованої картки платника податків, Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" на момент звернення до суду має заборгованість з штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування (21080900) у розмірі 171 288,40 грн. 
Вказаний борг виник у зв`язку з податковими повідомленнями-рішеннями від 10.05.2019:
№ 0003341403 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 91 072,73 грн. 
№ 0003381403 про збільшення суми грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 6 795,07 грн.
Крім того, у відповідності до ст. 129 Податкового Кодексу України, відповідачу було проведено нарахування пені на не сплачені податкові зобов`язання у розмірі 35 874,50 грн.
З урахуванням часткової сплати заборгованості відповідачем, загальна сума податкової заборгованості становить 171 288,40 грн. 
З метою погашення податкового боргу контролюючим органом відповідно до ст. 42, 59 Податкового Кодексу України було направлено відповідачу податкову вимогу від 10.01.2020 № 146-56, яка вручена особисто відповідачу 25.01.2020.
Зважаючи на відсутність добровільної сплати суми податкового боргу з боку відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки відповідачем не надано суду доказів добровільної сплати суми податкового боргу, або адміністративного чи судового його оскарження, позовні вимоги є обґрунтованими.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На виконання ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За визначенням, що міститься у п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий борг - це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Керуючись п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпункт 36.1-36.3 ст. 36 ПК України встановлює, що обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно пп. 58.2, 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Як встановлено колегією суддів з Єдиного державного реєстру судових рішень, податкові повідомлення-рішення від 10.05.2019 № 0003341403 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 91 072,73 грн та № 0003381403 про збільшення суми грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 6 795,07 грн не були оскаржені відповідачем до суду. 
Відповідно до пунктів 59.1 та 59.5 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Як не заперечується учасниками справи, податкова вимога позивача отримана відповідачем у 2020 році.
Так, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, станом на час розгляду справи у матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем спірної суми податкового боргу.
Щодо тези апеляційної скарги про пропуск строку звернення з даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.
За визначенням, що міститься у п. 101.2 ст. 101 ПК України безнадійним є податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк даності встановлений п. 102.4 ст. 102 цього Кодексу.
Відповідно до п. 102.4. ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Частина 1 ст. 122 КАС України встановлює, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
В той же час,  Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 533-IX від 17.03.2020, який набрав чинності 18.03.2020 до ПК України внесено зміни, зокрема, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктами 52-1 - 52-5.
Зокрема, установлено, що на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 591-IX від 13.05.2020 до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України внесені зміни, які набрали чинності 29.05.2020.
Згідно з внесеними змінами слова та цифри «по 31 травня 2020 року» замінено цифрами та словами « 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)», а в абзаці восьмому - також замінено слова та цифри «до 30 березня 2020 року» - словами та цифрами «протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Отже, вказаними нормами встановлено зупинення перебігу усіх строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.12.2022 у справі № 140/12235/21.
27.06.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», яка набрала чинності 30.06.2023.
Відтак, з урахуванням того, що в період карантину перебіг строків визначених п. 102.4 ст. 102 ПК України зупинено, на момент звернення позивача до суду із цим позовом 24.02.2023, дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), і перебіг 1095-денного строку зупинився 18.03.2020, тому твердження відповідача щодо пропуску податковим органом строків на звернення до суду з вимогами про стягнення податкового боргу є необґрунтованими та безпідставними.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр сертифікаціїї та експертизи насіння і садивного матеріалу" залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    І.О. Грибан