ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 р. 	Справа № 520/16817/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Катунова В.В. ,  Чалого І.С. 
за участю секретаря судового засідання  Яковини В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Дослідне господарство "Комсомолець" інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2023, суддя Бадюков Ю.В.,  по справі № 520/16817/23
за позовом    Державного підприємства "Дослідне господарство "Комсомолець" інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України"  
до   Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління  Міністерства юстиції (м. Харків)                    
про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Дослідне господарство "Комсомолець" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу старшого державного виконавця Лозівського відділу Державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гапона Є.В. від 24.03.2023 у виконавчому провадженні № 67869904 про накладення штрафу на Державне підприємство Дослідне господарство "Комсомолець" інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України у сумі 5100 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 адміністративний позов залишено без задоволення. 
Позивач, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про не врахування судом першої інстанції наявності поважних та об`єктивних причин невиконання рішення суду, оскільки є незрозумілою його резолютивна частина, а саме щодо визначення конкретного майна - дизельного пального, яке має бути передане боржником стягувачу у виконання рішення суду. Вказані обставини були повідомлені державному виконавцю. Також позивач просив відповідача звернутись до господарського суду із заявою про зміну порядку та способу виконання рішення суду. Отже, зазначені обставини, на думку апелянта, виключають можливість застосування до нього штрафу в порядку ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судовим розглядом, постановою старшого державного виконавця Лозівського відділу Державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гапона Є.В. відкрито виконавче провадження № 67869904 від 13.12.2021 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 11.03.2016 № 922/1890/14 про зобов`язання Державного підприємства «Дослідне господарство «Комсомолець» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України повернути фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 дизельне пальне, яке відповідає державним стандартам в кількості 9924 літрів.
Державне підприємство "Дослідне господарство "Комсомолець" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" листом від 24.12.2021 вих. № 260 повідомило державного виконавця про відсутність можливості виконати рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/1890/14 через поважні об`єктивні причини та просив старшого державного виконавця Лозівського відділу Державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гапона Є.В. на підставі ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - звернутися до Господарського суду Харківської області із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення № 922/1890/14 від 23.02.2016.
Листом від 17.01.2022 № 2661/21.12-88/6 Лозівський відділ Державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомив позивачу, що до Господарського суду Харківської області було направлено клопотання про роз`яснення судового рішення в іншому виконавчому провадженні № 53066395, яке судом залишено без розгляду, у зв`язку з чим відповідач вважає недоцільним звертатися за роз`ясненням рішення суду в рамках виконавчого провадження № 67869904.
В подальшому Державне підприємство "Дослідне господарство "Комсомолець" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" листом від 03.02.2022 вих. № 21 повторно повідомило відповідача про неможливість виконати рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/1890/14 по виконавчому провадженню № 67869904 через поважні об`єктивні причини, у зв`язку з чим також просив старшого державного виконавця Лозівського відділу Державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гапона Є.В. на підставі норми ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» звернутися до Господарського суду Харківської області із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення № 922/1890/14 від 23.02.2016.
24.02.2023 старшим державним виконавцем Лозівського відділу Державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гапоном Є.В. винесено і направлено позивачу вимогу № 10604/26.12-31/6 щодо надання інформації стосовно виконання рішення суду.
Державне підприємство "Дослідне господарство "Комсомолець" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" листом від 06.03.2023 вих. № 91 позивач повторно повідомив відповідача про неможливість виконання рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/1890/14 по виконавчому провадженню № 67869904 через поважні об`єктивні причини, просив старшого державного виконавця Лозівського відділу Державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гапона Є.В. на підставі ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» звернутися до Господарського суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення № 922/1890/14 від 23.02.2016.
У зв`язку з невиконанням позивачем рішення суду старшим державним виконавцем Лозівського відділу Державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гапоном Є.В. винесено постанову від 24.03.2023 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. 
Позивач, не погоджуючись із постановою відповідача про стягнення накладення штрафу, звернувся до суду із даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності застосування державним виконавцем штрафу до боржника за невиконання рішення суду з огляду на відсутність об`єктивних причин неможливості його виконання.
Колегія суддів за результатами перегляду рішення суду першої інстанції зазначає наступне.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження", статтею 1 якого передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за виконавчим листом виданим судом.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 вказаного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Згідно з ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Частиною 4 ст. 19 Закону передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.
Відповідно до ст. 63 Закону встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Частиною 1 ст. 75 вказаного Закону передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Слід зазначити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження, а визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин, якими у залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Таким чином, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження».
При цьому, поважними причинами можуть визнаватися такі об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Отже, на час прийняття рішення про накладення штрафу, державний виконавець має встановити факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Так, із матеріалів справи встановлено, що виконавче провадження № 67869904 було відкрито щодо виконання наказу Господарського суду Харківської області від 11.03.2016 № 922/1890/14 про зобов`язання Державного підприємства «Дослідне господарство «Комсомолець» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України повернути фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 дизельне пальне, яке відповідає державним стандартам в кількості 9924 літрів.
Судовим розглядом встановлено, що Державним підприємством «Дослідне господарство «Комсомолець» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України у визначений державним виконавцем строк рішення суду не виконано.
У свою чергу, апелянт, обгрунтовуючи поважність причин невиконання наказу Господарського суду Харківської області від 11.03.2016 № 922/1890/14 зазначає про незрозумілість резолютивної частини вказаного судового рішення, а саме в частині визначення характеристик майна: дизельного пального в кількості 9924 л., яке у виконання рішення суду має бути передане боржником фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 . 
Про наявність вказаних обставин, які на думку позивача, перешкоджають виконати у визначений строк судове рішення, останній повідомляв державного виконавця та просив одночасно звернутись до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення № 922/1890/14 від 23.02.2016.
Отже, за позицією боржника неможливість виконати судове рішення обумовлена його недоліками та певною незрозумілістю.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що положення процесуального законодавства передбачають перелік способів усунення недоліків судових рішень, зокрема, в порядку звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, або заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 245 Господарського процесуального кодексу України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
При цьому, суб`єктом звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення можуть бути як державний виконавець, так учасник справи. 
Натомість, право звернення до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення надано виключно стороні по справі.
Втім, у ході судового розгляду справи встановлено, що позивач, посилаючись на наявність перешкод у виконанні судового рішення, пов`язаних із недоліками його змісту, жодних активних дій, направлених на їх усунення, не вчиняв.
Із відповідними заявами щодо роз`яснення рішення суду чи зміни способу та порядку його виконання до суду не звертався.
З огляду на викладене колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що позивач повідомляв державного виконавця про невиконання рішення з поважних причин та просив звернутись до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду, оскільки в силу положень процесуального законодавства державний виконавець не наділений такою можливістю, на відміну від сторони по справі.
Отже, такі звернення боржника до державного виконавця не могли привести до необхідного результату.
Натомість позивачем жодних процесуальних дій з метою усунення перешкод у виконанні судового рішення, на які він посилався, не вчинялось.
Таким чином, надаючи оцінку наведеним позивачем доводам в обгрунтування поважності причин невиконання судового рішення, колегія суддів доходить висновку, що останні не є об`єктивними причинами, які унеможливили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення, а отже не можуть бути визнані такими, що звільняють боржника від відповідальності за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Інших об`єктивних причин позивачем не наведено.
Доводи відповідача щодо необхідності закриття провадження у справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.  
Так, згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Отже, положеннями Закону України «Про виконавче провадження» визначено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, зокрема щодо застосування штрафів, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 06.06.2018 по справі № 921/16/14-г/15, від 04.03.2020 по справі № 682/3112/18, від 30.11.2022 по справі № 640/14282/19, у подібних правовідносинах.
З огляду на викладене колегія суддів вказує, що дана справа підсудна адміністративному суду, а отже підстави для закриття провадження у справі відсутні. 
На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваної постанови державного виконавця про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду в порядку ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", а отже і відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.
За таких обставин, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновок суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Комсомолець" інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 по справі № 520/16817/23  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    І.С. Чалий   	
Постанова складена в повному обсязі  04.12.2023.