ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

12 грудня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/2397/23
Головуючий у першій інстанції – Деркач О. Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1394/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
із секретарем: Зіньковець О.О., 
стягувач: ОСОБА_1 , 
боржник: ОСОБА_2 ,
приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі № 751/2397/23. 

                                      У С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив змінити спосіб виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2023 року шляхом звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме, на 3/5  частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , визнавши за ним права власності на указану нерухомість.
У мотивування заявлених вимог зазначав, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2023 року задоволено його позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу та стягнуто з відповідачки на його користь 9 000 доларів США, що еквівалентно 329 040 грн. Наведене судове рішення перебуває на примусовому виконанні, в ході якого приватним виконавцем отримано відповідь від ДФС України про відсутність у боржника джерел доходу та наявних рахунків. 
Указував, що 28 серпня 2023 року від ОСОБА_2 надійшла пропозиція про передачу у власність стягувачу належної їй на праві приватної власності 3/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , ринкова вартість цієї частки згідно зі звітом про оцінку майна становить 417 600 грн. Зареєстровані малолітні чи неповнолітні особи у належній боржниці частині нерухомості відсутні. Ураховуючи те, що вартість майна боржника покриває присуджену суму боргу за судовим рішенням, обопільну згоду сторін, а також відсутність у ОСОБА_2 грошових коштів для погашення заборгованості, вважав можливим змінити спосіб та порядок виконання рішення суду.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою задовольнити його заяву про зміну способу виконання рішення суду.
Доводи апеляційної скарги зводяться до невірного трактування судом першої інстанції положень ст. 435 ЦПК України, якими передбачено підстави для встановлення чи зміни способу або порядку виконання судового рішення. Такими підставами є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Скаржник зазначає, що, зважаючи на відсутність у боржниці рахунків у фінансових установах та джерел доходу, єдиним можливим та передбаченим законом механізмом, спрямованим на реальне виконання рішення суду, є саме звернення стягнення на частку належного їй на праві власності домоволодіння, що прямо передбачено ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Звертає увагу на те, що у даному випадку звернення стягнення є фактично примусовим відчуженням майна боржника. У скерованій до суду заяві стягувач просить здійснити абсолютно ідентичну процедуру, відмінність якої полягає лише в набувачі майна. Передача стягувачу у власність майна боржника в рахунок погашення боргу цілком узгоджується з поняттям вжиття «нових заходів», а твердження районного суду про те, що спосіб виконання рішення суду визначається виключно на підставі ст. 16 ЦК України, є помилковим.
Учасниками справи відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін, враховуюче наступне. 
Дійшовши висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що передача стягувачу права власності на частку об`єкту нерухомого майна боржника, вартість якого є відмінною від розміру самого боргу, стягнутого за судовим рішенням, є способом позасудового врегулювання, яке здійснюється за згодою сторін без звернення до суду та з дотриманням законних інтересів інших учасників права часткової власності.
Районний суд, посилаючись на приписи ст. 328, 335, 392 ЦК України, указав, що суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на майно боржника шляхом визнання права власності на нього за стягувачем. При цьому стягувач та боржник не позбавлені права як безпосередньо самої передачі стягувачу права власності на об`єкт нерухомого майна боржника, так і надання стягувачу права його продажу від свого імені в позасудовому договірному порядку з дотриманням вимог ст. 362 ЦК України.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства. 
У справі встановлено, що заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики. Стягнуто з відповідачки на користь ОСОБА_1 9 000 доларів США заборгованості за договором позики від 02 серпня 2017 року, що за курсом НБУ на дату звернення з позовом складає 329 040 грн (а.с. 22-28).
Зазначене рішення суду звернуто до примусового виконання. 26 липня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 36).
Згідно з відповіддю на запит № 173278510 від 30 серпня 2023 року до ДФС України про наявні рахунки у боржників – юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців боржник за вказаними у запиті даними (РНОКПП НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 ) на обліку в органах ДФС не перебуває (а.с. 52). Відповідь на інший запит приватного виконавця № 173278521 від 30 серпня 2023 року до ДПС України свідчить про те, що боржник у виконавчому провадженні № 72367526 джерел та сум отриманих доходів не має (а.с. 52 зворот).
Відповіддю на запит № 171941446 від 16 серпня 2023 року до МВС України підтверджується відсутність зареєстрованих за ОСОБА_2 транспортних засобів (а.с. 54).
Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 липня 2005 року ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01 липня 2005 року на праві приватної власності належить 3/5 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 56). Наведена обставина підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 57). 
Згідно з довідкою Управляння адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 10 серпня 2023 року станом на 09 серпня 2023 року у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 до складу зареєстрованих осіб входять: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 53).
Відповідно до звіту ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ ДЕЛЬТА» про оцінку майна № 04UA-230824-004 від 24 серпня 2023 року ринкова вартість об`єкта оцінки – житлового будинку загальною площею 118,91 кв м, що розташований по АДРЕСА_1 , станом на дату оцінки становить 698 006 грн, а вартість 3/5 частини об`єкта оцінки складає 418 803,60 грн (а.с. 37-41).
Звернувшись у вересні 2023 року із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду (а.с. 33-35), ОСОБА_1 послався на відсутність у боржника ОСОБА_2 іншого джерела доходу для погашення стягнутої судом заборгованості та наявність у власності останньої нерухомого майна, вартість якого покриває суму боргу, що, дає підстави для зміни способу та порядку виконання судового рішення.
За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності,
Приписами ст. 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з положеннями ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Розділом VI ЦПК України визначено перелік процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).
Частинами 1, 3 ст. 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. 
Аналогічні приписи містяться у ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження», за змістом якої за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Верховний Суд у постановах від 10 червня 2019 року у справі № 350/426/16-ц та від 06 червня 2018 року у справі № 522/21465/15-ц дійшов висновку, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення – це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Отже, зміна способу та порядку виконання рішення суду – це визначена законом послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання рішення суду визначається на підставі ст. 16 ЦК України. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду суд має з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання судового рішення суд не може змінювати останнє по суті.
Суд першої інстанції, враховуючи вищенаведені норми та обставини справи, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення, з огляду на таке.
Заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2023 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 9 000 доларів США, що еквівалентно 329 040 грн, перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця і до цього часу не виконано. Виходячи з даних, отриманих виконавцем в процесі виконання судового рішення, встановлено, що у боржниці, крім частки у нерухомому майні, відсутні доходи та кошти, достатні для задоволення вимог стягувача.
Вважаючи зазначену обставину особливою і такою, що ускладнює (унеможливлює) виконання рішення суду про стягнення на його користь грошових коштів, ОСОБА_1 просив змінити спосіб та порядок виконання зі стягнення грошових коштів на визнання за ним права власності на належні ОСОБА_2 3/5 частин житлового будинку.
Для зміни способу виконання суднового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки, змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті (постанова Верховного суду України від 25 листопада 2015 року у справі №6-1829цс15, постанова Касаційного господарського суду від 11 квітня 2018 року у справі № 904/1478/15).
Колегія суддів виходить з того, що у разі задоволення заяви стягувача та зміни способу та порядку виконання рішення суду зі «стягнення заборгованості» на «визнання за заявником права власності» відбудеться зміна рішення суду по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішення питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що є неприпустимим.
Зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновленого порушеного права 
Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що за змістом ст. 328, 335, 392 ЦК України суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на майно боржника шляхом визнання права власності на нього за стягувачем. Передача стягувачу права власності на частку об`єкта нерухомого майна боржника, вартість якого є відмінною від розміру самого боргу, стягнутого за судовим рішенням, є способом позасудового врегулювання, яке здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, з дотриманням законних інтересів інших учасників часткового права власності.
Крім цього, не встановлено неможливість виконання рішення у спосіб, встановлений у ньому, оскільки за рішенням суду на користь позивача з відповідачки стягнуто певну суму коштів. Стягувачем не надано доказів неможливості отримання цих коштів після продажу приватним виконавцем належної боржниці нерухомості у визначений законом спосіб в порядку примусового виконання рішення суду. 
З огляду на наведене вище колегія суддів вважає, що заявник не довів обґрунтування своєї заяви щодо наявності виняткових обставин та об`єктивних причин, які можуть бути підставою для зміни способу та порядку виконання рішення суду, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України. 
Беручи до уваги наведене у сукупності, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстави для скасування судового рішення, яке постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.                          
Керуючись ст.  367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

                                     П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2023 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2023 року.

Головуюча:                                                                   Н.В. Шитченко
                               
         Судді:                                                                   Н.В. Висоцька

                                                                                      О.Є. Мамонова