Справа № 303/4697/22

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        04 жовтня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Кондор Р.Ю., Кожух О.А.,
з участю секретаря: Гусонька З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Ракущинець Андрій Андрашович на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 квітня 2023 року у справі № 303/4697/22 (Головуючий: Гутій О.В.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , у якому в них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
У подальшому рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14 січня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Діти весь час проживають з матір`ю і перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач у вихованні дітей ніякої участі не приймає, з 2014 року повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не проявляє батьківської турботи, свідомо ухиляється від виконання свого юридичного обов`язку по вихованню дітей. 
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 27 вересня 2021 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 2500,00 грн. на кожну дитину. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 05.07.2022 року № 67788427 заборгованість відповідача становить 76 612,90 гривень. 
Також позивачка зазначає, що на даний час виникла необхідність у збільшення розміру аліментів, визначених по рішенню суду, у зв`язку із збільшенням їхніх вікових потреб та матеріальних витрат. У серпні 2018 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 і у даному шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тож наразі позивачка знаходиться у декретній відпустці, і усі обов`язки щодо утримання та виховання дітей несе вона та її чоловік ОСОБА_5 .
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 3 000 грн. на кожну дитину, а також позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району про зменшення розміру аліментів, який мотивовано тим, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21 вересня 2022 року по справі № 308/11095/22 відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_7 до нього ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за яким ОСОБА_7 просить стягнути з відповідача аліменти у розмиірі 1 800 грн. Стягнення аліментів на дитину від іншого шлюбу матиме наслідком зміну матеріального стану позивача в сторону погіршення.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просив суд зменшити розмір аліментів, який стягується на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27.09.2021 року на утримання неповнолітніх дітей до 2 000 грн. на кожну дитину.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 квітня 2023 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району, орган опіки та піклування Баранинської ОТГ про зменшення розміру аліментів відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржив таке у частині відмови в задоволенні зустрічного позову, вважає його в цій частині таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07 жовтня 2022 року по справі № 308/11095/22 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1 800 грн. на утримання дитини від другого шлюбу, що є підставою для зменшення розміру аліментів у даній справі. 
ОСОБА_1 також подала апеляційну скаргу на рішення у частині відмови у задоволенні первісного позову та просить його у цій частині скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки у рішенні не надано жодної правової оцінки поданим доказам, не зазначено мотивів з яких суд не взяв їх до уваги при постановленні рішення. Безпідставним та необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що позбавлення батьківських прав відповідача за первісним позовом за відсутності підстав для цього з причин недоведеності, може вплинути на права та інтереси неповнолітніх дітей, оскільки позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків та не позбавляє відповідача права на спілкування з дітьми, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо вирішення спору в частині збільшення розміру аліментів, то висновок суду першої інстанції про те, що погіршення стану здоров`я дитини та стягнення витрат на лікування це питання додаткових витрат на дитину є помилковим, зважаючи на правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 128/2206/21. Крім цього, виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, з`являється певний дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва батьків для розвитку дитини.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Бедь М.І., яка просить рішення у частині відмови у задоволенні первісного позову скасувати, та задовольнити повністю позовні вимоги ОСОБА_1 , апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, пояснення представника ОСОБА_2 – адвоката Ракущинець А.А., який просить рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати, та задовольнити повністю позовні вимоги ОСОБА_2 , апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню із наступних підстав.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14 січня 2014 року розірвано та визначено місце проживання дітей народжених у шлюбі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12 березня 2007 року та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24 лютого 2017 року, батьками дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 27 вересня 2021 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 2 500,00 грн. на кожну дитину.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 05.07.2022 року № 67788427 заборгованість відповідача становить 76 612,90 гривень.
Постановою головного державного виконавця про скасування заходів примусового виконання від 15.09.2022 року стверджується, що станом на 15.09.2022 року заборгованість за виконавчим листом № 303/2225/21, виданим 27.09.2021 року зі сплати аліментів ОСОБА_2 погашена у повному обсязі.
Органом опіки та піклування Верхньокоропецької ради надано Висновок № 02-07/37 від 27.01.2023 року, відповідно до якого вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 по відношенню до його дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно Характеристик Мукачівської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 4 на учня 9-Б класу ОСОБА_3 та на учня 6-Б класу ОСОБА_4 , мама учня завжди приділяє належну увагу вихованню сина, але батько не бере участі у вихованні.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;  ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 (провадження № 61-18535св20) зазначено, що «позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків…
ОСОБА_1 та її представник ставлячи вимогу про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 посилаються на те, що відповідач жодного з покладених законом на нього як батька обов`язків не виконує, не приймає участі у їх вихованні, вже тривалий час не бачиться та не спілкується із дітьми, не цікавиться їх станом здоров`я, не сплачує аліменти.
Проте, сам ОСОБА_2 заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, та вказує на те, що він має намір та бажання спілкуватись з дітьми, однак в нього виникають труднощі у спілкуванні з дітьми у зв`язку з неприязними відносинами матері дітей до батька.
Щодо заборгованості по сплаті аліментів, то Постановою головного державного виконавця від 15.09.2022 року скасовано заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні за виконавчим листом № 303/2225/21, виданим 27.09.2021 року зі сплати аліментів ОСОБА_2 , оскільки заборгованість погашена у повному обсязі.
Судами встановлено, що матеріали справи не містять достатніх доказів того, що поведінка ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.
У частині шостій статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Так, у наданому висновку не наведено жодних фактів, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідачки такої виключної міри, як позбавлення батьківських прав. 
Судом першої інстанції вірно зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів умисного та свідомого ухилення   ОСОБА_2   від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей, які могли б бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав, позивачем не надано.
Що стосується позовної вимоги за первісним позовом про збільшення розміру аліментів та позовної вимоги за зустрічним позовом про зменшення розміру аліментів, то такі не підлягають задоволенню із наступних підстав.
У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, висловлена правова позиція, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Встановлено, що у другому шлюбі у ОСОБА_1 народилвся син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Рішення Мукачівського міськроайонного суду про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 2 500 грн. на кожного було ухвалено 27 вересня 2021 року, тобто після народження дитини.
ОСОБА_1 не надала жодних доказів поліпшення матеріального становища платника аліментів чи погіршення свого матеріального стану з моменту присудження аліментів у розмірі 2 500 грн.. 
Також як на підставу для збільшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилається на те, що донька ОСОБА_4 з 2018 року хворіє (діагноз-тонзилектомія), а 16 березня 2022 року їй було проведено хірургічне втручання, на що родиною витрачено 512,73 доларів США. Дані твердження підтверджено копією квитанції та копією договору про надання медичних послуг Тонзилектомія.
Проте, хронічна хвороба дитини що може бути враховано під час визначення розміру аліментів, була виявлена ще у 2018 році, тобто теж до постановлення рішення про стягнення аліментів, а проведення операції є підставою для звернення в суд з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, але не є підставою для збільшення розміру аліментів.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висовку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів.
Те саме стосується і позовної вимоги про зменшення розміру аліментів, оскільки ОСОБА_9 також не надав жодного доказу погіршення свого матеріального становища, здоров`я чи покращення матеріального становища отримувача аліментів.
Посилання відповідача, щодо перебування у нього на утриманні непрацездатної матері не заслуговує уваги, оскільки така відповідно отримує пенсію. 
Наявність у відповідача дитини в іншому шлюбі також не є підставою для зменшення розміру аліментів, так як дитина ОСОБА_10 була народжена у 2019 році, до ухвалення рішення про стягнення аліментів.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору та дійшов вірного висновку, про відмову у задоволенні первісного позову та зустрічного позову.
Рішення суду є законне та обґрунтоване і підстав для його зміни чи скасування не має.
Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України судова колегія, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Ракущинець Андрій Андрашович залишити без задоволення.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено – 10 жовтня 2023 року.

Головуючий

Судді: