ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року 
м. Київ
справа № 160/270/23
адміністративне провадження № К/990/19647/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №160/270/23
за позовом Департаменту патрульної поліції 
до ОСОБА_1 
про визнання дій протиправними і стягнення матеріальної шкоди,

за  касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року (головуючий суддя: Царікова О.В.)
і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року (головуючий суддя: Мельник В.В., судді: Сафронова С.В., Чепурнов Д.В.).

УСТАНОВИВ:
І. Історія справи
У січні 2023 року Департамент патрульної поліції звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив суд:
- визнати протиправними дії, за наслідком яких ОСОБА_1 , будучи суб`єктом владних повноважень за наслідком дорожньо-транспортної пригоди, завдав Департаменту патрульної поліції матеріальної шкоди;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції матеріальну шкоду у розмірі необхідної витрати на ремонт пошкодженого позивачем транспортного засобу, а саме: 322176 грн 26 коп.
Під час перевірки матеріалів позовної заяви суд встановив, що вона подана без дотримання вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»), а саме: 1) відсутні відомості про офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти відповідача; 2) не обґрунтовано розрахунок суми, що стягується; 3) відсутні докази надсилання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії позовної заяви та доданих до неї копій документів; 4) відсутній оригінал документа про сплату судового збору за подання до суду цієї позовної заяви у розмірі: 4 832 грн 64 коп.; 5) відсутні належні докази на підтвердження повноважень Олени Кушнір представляти інтереси Департаменту патрульної поліції в суді, в тому числі на підписання позовної заяви, засвідчення документів від імені позивача; 6) відсутня заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду й належні докази на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 січня 2023 року позовну заяву Департаменту патрульної поліції залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позову з дня отримання копії цієї ухвали.
На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 9 січня 2023 року Департамент патрульної поліції подав заяву, до якої долучив докази надсилання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії позовної заяви та доданих до неї копій документів; документ про сплату судового збору в розмірі: 4 832,64 грн; докази на підтвердження повноважень ОСОБА_2 ; заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року у справі №160/270/23, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року, позовну заяву Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди повернуто.
Не погодившись із цими судовими рішеннями, Департамент патрульної поліції оскаржив їх у касаційному порядку.
У поданій касаційній скарзі Департамент патрульної поліції просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 8 червня 2023 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
ОСОБА_1 свого відзиву на касаційну скаргу не подав. Копія ухвали про відкриття касаційного провадження Судом була направлена на поштову адресу відповідача двічі. Спершу конверт повернувся до Суду із відмітками «за закінченням терміну зберігання». З метою встановлення актуальної поштової адреси відповідача секретарем судових засідань було здійснено телефонограму, з якої вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив, що поштова адреса,  вказана у касаційній скарзі є актуальною і просив Суд повторно направити на неї копію ухвали про відкриття касаційного провадження разом із касаційною скаргою. Між тим, конверт, яким Суд повторно направив зазначені документи на адресу ОСОБА_1 , повернувся до Суду із відміткою «адресат відсутній».
Відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
До того ж, Верховний Суд принагідно звертає увагу на положення частини першої статті 131 КАС України, яке передбачає обов`язок учасників процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби.
ІІ. Мотиви Верховного Суду
Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить із такого.
Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів скарги Департаменту патрульної поліції про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.
Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, суд першої інстанції повернув позовну заяву скаржнику з огляду на те, що позивач неповною мірою та неналежним чином усунув виявлені судом недоліки позовної заяви, про які суд вказав в ухвалі про залишення позову без руху.
Так, ухвалою від 9 січня 2023 року позовна заява залишена судом без руху і встановлено позивачеві десятиденний строк на усунення виявлених недоліків шляхом подання до суду:
1) відомостей про офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти відповідача;
2) обґрунтованого розрахунку суми, що стягується;
3) доказів надсилання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії позовної заяви та доданих до неї копій документів;
4) оригіналу документа про сплату судового збору за подання до суду цієї позовної заяви у розмірі: 4832,64 грн;
5) належних доказів на підтвердження повноважень Олени Кушнір представляти інтереси Департаменту патрульної поліції в суді, в тому числі на підписання позовної заяви, засвідчення документів від імені позивача;
6) заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення строку з наданням належних доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом.
На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 9 січня 2023 року позивач подав заяву про усунення недоліків, до якої долучив: 1) докази надсилання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії позовної заяви та доданих до неї копій документів; 2) документ про сплату судового збору в розмірі: 4832,64 грн; 3) докази на підтвердження повноважень Олени Кушнір на представництво позивача; 4) заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
В контексті порушеного питання Верховний Суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Так, відповідно до частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;
4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;
10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;
11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
До того ж, частина друга указаної статті визначає, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Документи, які слугують підтвердження повноважень представника на здійснення процесуальних дій, зокрема, й звернення до суду з позовною заявою, визначені 59 КАС України.
Також, статтею 161 КАС України визначено, які документи мають бути долучені до позовної заяви.
Зокрема, частина друга статті 161 КАС України визначає, що суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.
Частина третя статті 161 КАС України передбачає, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Пунктом 1 частини четвертої статі 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху позивачу був наданий десятиденний з дня вручення ухвали строк для усунення її недоліків.
Одним із ключових недоліків позовної заяви, який виявив суд першої інстанції, був пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.
У контексті цього питання варто зауважити, що грошові кошти на відшкодування завданої шкоди, позивач має намір стягнути на свою користь з огляду на те, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, який належить Департаменту патрульної поліції, допустив зіткнення з іншими автомобілями. Це призвело до вчинення ДТП та пошкодження майна позивача на суму грошових коштів, якою є ціна цього позову. Постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року у справі №210/7453/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - «КУпАП»).
За таких обставин, окружний суд зазначив, що на підставі винних протиправних дій відповідача, встановлених постановою суду від 11 січня 2022 року, яка набрала законної сили, Департаменту патрульної поліції було завдано матеріальну шкоду у розмірі: 322176, 26 грн.
Проте, Департамент патрульної поліції звернувся до суду з цією позовною заявою лише 26 грудня 2022 року, надіславши її засобами поштового зв`язку, тобто з порушенням строків звернення до суду суб`єкта владних повноважень, встановлених КАС України.
У заяві про поновлення процесуального строку позивач зазначив про поважність причин пропуску строку, посилаючись на річний строк звернення до суду з вказаною позовною заявою, у відповідності до частини третьої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - «КЗпП України»), згідно якої для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. 
До того ж, позивач наголошував, що про ДТП, яка сталася 15 липня 2021 року з вини відповідача, позивачу стало відомо лише 16 листопада 2022 року, коли на адресу полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надійшло вказане рішення суду з відміткою про набрання законної сили. 
Оскільки для складення позовної заяви та зібрання всіх доказів позивачу потрібен був час, представником Департаменту патрульної поліції на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду було направлено позовну заяву лише 23 грудня 2022 року. 
Одночасно, позивач зазначив, що у період воєнного стану, враховуючи специфіку завдань, які стоять перед особовим складом органів поліції у такий період, зокрема залучення особового складу до заходів, направлених на забезпечення належної оборони Дніпропетровської області та міста Кривого Рогу, посиленням охорони громадського порядку, до якого залучаються всі працівники поліції, у зв`язку проблемами в енергетичній сфері, виконання функцій представлення інтересів Департаменту патрульної поліції в судах ускладнилося. 
З огляду на вказані обставини, позивач просив суд визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом поважними.
Оцінивши зазначені доводи позивача, Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 16 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року, позовну заяву Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди повернув, а причини пропуску позивачем процесуального строку звернення до суду визнав неповажними.
На основі аналізу зазначених обставин, Верховний Суд зазначає про таке.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Одночасно, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Верховний Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Тож, наведеними нормами КАС України визначено суб`єктові владних повноважень тримісячний строк звернення до адміністративного суду з позовом, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
Суд наголошує на тому, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, пов`язані з прийняттям, проходженням чи звільненням особи з публічної служби, тобто вони охоплюють правовідносини, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до моменту її звільнення із займаної посади.
Водночас, питання щодо відшкодування указаної шкоди, не відносяться до спорів, які виникли з підстав проходження публічної служби, відповідно, до них мають застосовуватись приписи абзацу 2 частини другої статті 122 КАС України.
Указане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі №280/422/22. 
Тож, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, що до спірних правовідносин належить застосовувати строк звернення до суду у межах одного місяця є хибним.
Правовою підставою, яка визначає право Департаменту патрульної поліції на відшкодування завданої відповідачем шкоди є постанова Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року у справі №210/7453/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Указана постанова, згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, набрала законної сили 7 лютого 2022 року, оскільки була залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 7 лютого 2022 року.
З цим позовом до суду Департамент патрульної поліції звернувся 26 грудня 2022 року, надіславши її засобами поштового зв`язку.
Між тим, в контексті спірного питання, поза увагою судів попередніх інстанцій залишились обставини того, коли позивач у цій справі дізнався про порушення свого права, тобто моменту вручення позивачеві постанови Дніпровського апеляційного суду від 7 лютого 2022 року.
Згідно із частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Одночасно, пропуск строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається та вирішується в порядку, встановленому КАС України.
Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Водночас на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.
Стосовно покликання позивача на введення в країні воєнного стану в контексті поважності причин пропуску ним строку на звернення до суду з цим позовом.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого  Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої  статті 106 Конституції України,  Закону України «Про правовий режим воєнного стану»  в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з  Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022, від 6 лютого 2023 року № 58/2023, від  1 травня 2023 року № 254/2023. Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, тобто він діє і дотепер.
Варто наголосити, що після затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, будь-яких змін в аспекті перебігу процесуальних строків на апеляційне оскарження судових рішень, та їх обчислення до КАС України не вносилось.
За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
Тож, колегія суддів зауважує, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.
У клопотаннях про поновлення пропущеного процесуального строку скаржник покликався саме на введення в Україні воєнного стану, а також на складнощі у роботі Департаменту патрульної поліції, які цим спричинені.
Проте, відхиляючи указаний довід позивача, суди попередніх інстанцій не надали йому належної оцінки. Так, судами попередніх інстанцій не було враховано і не надано оцінки конкретним обставинам, як то місце розташування позивача (місто Кривий Ріг) та період у який виникли спірних правовідносин (напочатку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України). 
Варто зауважити, що у постанові від 28 листопада 2022 року у справі №140/11951/21 Верховний Суд вказував, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.
Отже, висновки судів попередніх інстанцій про пропуск позивачем строку звернення до суду із цим позовом з неповажних причин Верховний Суд вбачає передчасними.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.
На цій основі колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу належить задовольнити, а оскаржувані судові рішення скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року скасувати, а справу №160/270/23 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………………

……………………………………

……………………………………
Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді          Верховного Суду