КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/10100/2023
справа №761/8449/23
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 листопада 2023 року                                                                                          м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Мережко М.В., Нежури В.А., 
за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Матвєєвої Ю.О.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про захист прав споживачів, -
 
встановив:
У березні 2023 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом про захист прав споживачів.
Позовні вимоги мотивує тим, що 15 липня 2014 року між позивачкою та ПАТ "ІМЕКСБАНК" укладено кредитний договір №4984211/N-8, відповідно до умов якого банком надано кошти у розмірі 15 000,00 гривень у вигляді кредитного ліміту.
Згідно повідомлення про відступлення права вимоги від 16 січня 2015 року, права вимоги отримання грошових коштів та всі інші права за вказаним договором передано до ТОВ "Компанія Дасті" відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 21 листопада 2014 року, та договору про заміну сторони у зобов`язанні, укладеного 26 грудня 2014 року, відповідно до якого новому кредитору перейшли усі права вимоги за вищевказаним кредитом.
Вказує, що станом на 13 червня 2016 року зобов`язання по погашенню кредиту перед ТОВ "Компанія Дасті" позивачкою виконано у повному обсязі, про що позивачці видано довідку про погашення кредиту.
Зазначає, що від ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" до позивачки надійшла інформація, що кредитне зобов`язання не є виконаним на підставі начебто укладеного між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та ПАТ "ІМЕКС БАНК" договору відступлення прав вимоги №115 від 17 січня 2020 року, за яким є непогашена заборгованість.
Вказує, що про зазначений договір про відступлення прав вимоги №115 від 17 січня 2020 року та про існування іншого кредитора за договором позивачці не було відомо.
Зауважує, що позовна давність за договором є завершеною.
Мотивуючи наведеним, просить суд визнати кредитний договір №4984211/N-8 від 15 липня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ "ІМЕКСБАНК", право вимоги за яким було передано до ТОВ "Компанія Дасті", виконаним на підставі довідки про погашення кредиту, виданої ТОВ "Компанія Дасті" від 14 червня 2016 року та спливу позовної давності.
Шевченківський районний суд міста Києва рішенням від 17 квітня 2023 року позов задовольнив. Визнав виконаним кредитний договір №4984211/N-8 від 15 липня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ "ІМЕКСБАНК", право вимоги за яким було передано до ТОВ "Компанія Дасті". Стягнув з ТОВ "Діджи Фінанс" на користь держави судовий збір в сумі 1 073,60 гривень.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ "Діджи Фінанс" подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неналежного відповідача у справі. Вказує, що позивачка, обґрунтовуючи позов посилається на укладений договір про відступлення права вимоги №115 від 17 січня 2020 року, на підставі якого ТОВ "Діджи Фінанс" є новим кредитором, при цьому не додає докази наявності такого договору.
Уважає, що суд при ухваленні рішення не встановив достовірність правонаступництва за правом вимоги за кредитним договором та не перевірив факт виконання зобов`язання.
Вказує, що надана позивачкою довідка не є належним доказом, оскільки фактом сплати боргу є виписка або платіжне доручення банківської установи.
Вказує, що ТОВ "Компанія Дасті" не була належним кредитором за спірним кредитним договором.
Звертає увагу, що рішенням Господарського суду Одеської області від 15 серпня 2018 року договір відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, на підставі якого відбулась заміна кредитора, визнано недійсним та зобов`язано ТОВ "Компанія Дасті" повернути АТ "ІМЕКСБАНК" за актом приймання-передачі отримані за нікчемними правочинами оригінали кредитних договорів та всі підтверджуючі право вимоги документи. Вказане рішення набрало законної сили 11 березня 2019 року, та 22 березня 2019 року Господарський суд Одеської області видав наказ про примусове виконання рішення у справі №916/1253/15-г.
Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від відповідача ТОВ "Діджи Фінанс" надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.
Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що заборгованість за договором погашена у повному обсязі, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Проте апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Установлено, що 15 липня 2014 року між ПАТ "ІМЕКСБАНК" та ОСОБА_1 укладено договір приєднання №4984211/N-8, за умовами якого банк зобов`язався надати кредит позивальнику для сплати кошів понад кредитовані залишки коштів на рахунку шляхом встановлення на поточний рахунок позичальника ліміту овердрафту та зарахування коштів на поточний рахунок, у розмірі та на умовах встановлених у даному договорі, позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. Кредит надається на умовах повернення, строковості та платності (а.с.26-27).
На підтвердження виконання зобов`язань за вищевказаним договором позивачкою надано копії квитанцій за період з серпня 2014 року по червень 2016 року (а.с. 12-25).
З даних квитанцій від 06 серпня 2014 року (1240,00 гривень), 11 вересня 2014 року (1100,00 гривень), 13 жовтня 2014 року (1050,00 гривень), 11 листопада 2014 року (1100,00 гривень), 09 грудня 2014 року (1200,00 гривень), 15 січня 2015 року (1200,00 гривень) убачається, що позивачкою вносились кошти на рахунок ПАТ Філія АТ "ІМЕКСБАНК" в рахунок погашення кредиту (а.с. 20-25).
Відповідно до даних квитанцій від 11 лютого 2015 року (1140,00 гривень), 13 березня 2015 року (1050,00 гривень), 10 квітня 2015 року( 1050,00 гривень), 14 травня 2015 року (1050,00 гривень), 03 липня 2015 року (1050,00 гривень), 10 серпня 2015 року (1050,00 гривень), 14 вересня 2015 року (1050,00 гривень), 09 жовтня 2015 року (1050,00 гривень), 03 листопада 2015 року (1050,00 гривень), 11 грудня 2015 року (1050,00 гривень), 14 січня 2016 року (1050,00 гривень), 12 лютого 2016 року (1050,00 гривень), 15 березня 2016 року (6000,00 гривень), 15 квітня 2016 року (1040,00 гривень), 13 травня 2016 року (1040,00 гривень), 07 червня 2016 року (1111,00 гривень) ОСОБА_1 сплачувались грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №4984211/N-8 на рахунок ТОВ "Компанія Дасті" (а.с.12-19).
Згідно даних довідки про погашення кредиту №5124 від 14 червня 2016 року, виданої ТОВ "Компанія Дасті" убачається, що між ПАТ "ІМЕКСБАНК" та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №4984211/N-8 від 15 липня 2014 року. Станом на 13 червня 2016 року зобов`язання позичальника по погашенню кредиту перед новим кредитором за укладеним кредитним договором виконані в повному обсязі (а.с. 7).
З даних листа Національного банку України від 08 жовтня 2020 року убачається, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21 травня 2015 року У330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 травня 2015 року №105 "Про початок процедури ліквідації АТ ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" (а.с. 8-11).
Рішенням господарського суду Одеської області від 15 серпня 2018 року у справі №916/1253/15, на яке посилається скаржник в апеляційній скарзі, визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги від 21.11.2014р., що укладений між АТ „ІМЕКСБАНК" (65039, м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12-А; код 20971504) та ТОВ „ФРЕГАТ" (33000, м. Рівне, вул. Соборна, буд. 32; код 23872820), згідно якого АТ „ІМЕКСБАНК" передав/відступив на користь ТОВ „ФРЕГАТ" належні банку права вимоги в сумі 312 237 465,66 грн за кредитними договорами, в кількості 23 254 кредитів, що укладені з позичальниками банку - фізичними особами;
визнано недійсним тристоронній Договір про заміну сторони в зобов`язанні від 26.12.2014р., що укладений між АТ „ІМЕКСБАНК" (65039, м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12-А; код 20971504), ТОВ „ФРЕГАТ" (33000, м.Рівне, вул. Соборна, буд. 32; код 23872820) та ТОВ „КОМПАНІЯ ДАСТІ" (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, буд. 21; код 39385401), предметом якого є заміна сторони кредитора - ТОВ „ФРЕГАТ" за договором про відступлення права вимоги від 21.11.2014р. новим кредитором - ТОВ „КОМПАНІЯ ДАСТІ";
визнано недійсним Договір від 06.01.2015р. про внесення змін до Договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014р., що укладений між АТ "ІМЕКСБАНК" (65039, м.Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12-А; код 20971504) та ТОВ „КОМПАНІЯ ДАСТІ" (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, буд. 21; код 39385401), предметом якого є зміна переліку кредитних договорів, права вимоги за якими мали перейти до нового кредитора - ТОВ „КОМПАНІЯ ДАСТІ", до 23 131 кредитів та зменшення загальної суми вимог до 307 953 215,96 грн;
зобов`язано ТОВ „КОМПАНІЯ ДАСТІ"(65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, буд. 21; код 39385401) повернути АТ "ІМЕКСБАНК" (65039, м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12-А; код 20971504) за актом приймання передачі отримані за нікчемними правочинами оригінали кредитних договорів та всі підтверджуючі право вимоги документи.
Звертаючись до суду, позивачка просить визнати кредитний договір №4984211/N-8 від 15 липня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ "ІМЕКСБАНК", право вимоги за яким було передано до ТОВ "Компанія Дасті", виконаним на підставі довідки про погашення кредиту, виданої ТОВ "Компанія Дасті" від 14 червня 2016 року.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини 2 статті 175 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина 2 статті 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина 1, 2 та 3 статті 51 ЦПК України).
Апеляційним судом установлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Діджі Фінанс». Проте позивачкою не визначено, в чому полягає порушення, не визнання чи оспорювання суб`єктивних прав, свобод чи інтересів позивачки цією юридичною особою.
Натомість позивачка просить визнати кредитний договір №4984211/N-8 від 15 липня 2014 року, укладений між нею та ПАТ "ІМЕКСБАНК", обґрунтовуючи тим, що кредит сплачено на рахунок ТОВ "Компанія Дасті".
Разом з тим, позивачкою у цій справі клопотань про залучення вказаних юридичних осіб до участі у справі як співвідповідачів не заявлялось.
Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та розглянув справи за неналежного суб`єктного складу, що є самостійною та достатньою підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» задовольнити частково.
 
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення такого змісту.
 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про захист прав споживачів - відмовити.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повну постанову складено  14 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         М.В. Мережко

                                                                                               В.А. Нежура