Справа № 133/3026/21
Провадження № 22-ц/801/2201/2023
Категорія: 82
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року	Справа № 133/3026/21	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Панасюка О.С., Оніщука В.В.,
за участю секретаря судового засідання: Куленко О.В.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця», Акціонерне товариство «Вінницяобленерго»,
розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» та Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» про захист прав споживача за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» та Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Хмільницькі електричні мережі» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 вересня 2023 року, ухваленого місцевим судом під головуванням судді Кучерук І.М., дата складення повного тексту рішення 22 вересня 2023 року,

встановив:

В вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» та Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» про захист прав споживача.
Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1 . Після набуття права власності на будинок йому стало відомо, що за ним рахується особовий рахунок № НОМЕР_1 за споживання електричної енергії, однак такий же особовий рахунок на ім`я ОСОБА_2 , яка померла в 2009 році, рахувався і за будинком АДРЕСА_1 . 
17 серпня 2020 року він звернувся до СО «Козятинські ЕМ» АТ «Вінницяобленерго» із заявою, в якій просив переоформити особовий рахунок на своє ім`я. На підставі його заяви та наданих ним документів між ним та АТ «Вінницяобленерго» укладено Договір споживача про надання послуг розподілу (передачі) електричної енергії від 21 серпня 2020 року №10231447 та визначено йому особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який одночасно був закріплений за ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . 
Зазначає, що він регулярно сплачував за поточне споживання електроенергії і вважав, що не мав заборгованості. Однак всі сплачені ним кошти йшли на погашення заборгованості померлої ОСОБА_2 .
27 вересня 2021 року він отримав від ТОВ «Енера Вінниця» попередження про припинення (обмеження) постачання електричної енергії за заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію №1619-1 від 24 вересня 2021 року.
Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом, в якому він, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив визнати незаконними дії ТОВ «Енера Вінниця» щодо формування та направлення йому попередження про припинення (обмеження) постачання електричної енергії за заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію №1619-1 від 24 вересня 2021 року; зобов`язати ТОВ «Енера Вінниця» та АТ «Вінницяобленерго» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість попереднього власника будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 за послуги з постачання електричної енергії, що виникла до 07 серпня 2020 року у розмірі 8327 грн.; зобов`язати ТОВ «Енера Вінниця» та АТ «Вінницяобленерго» зарахувати сплачені ним в період з липня 2020 року по червень 2022 року кошти як плату за спожиту ним в цей період електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , без зарахування цих коштів на погашення заборгованості попереднього власника будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 за послуги з постачання електричної енергії, що виникла до 07 серпня 2020 року у розмірі 8327 грн.
Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 вересня 2023 року позов задоволено.
Визнано незаконними дії ТОВ «Енера Вінниця» щодо формування та направлення ОСОБА_1 попередження про припинення (обмеження) постачання електричної енергії за заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію №1619-1 від 24 вересня 2021 року.
Зобов`язано ТОВ «Енера Вінниця» та АТ «Вінницяобленерго» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість попереднього власника будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 за послуги з постачання електричної енергії, що виникла до 07 серпня 2020 року у розмірі 8327 грн.
Зобов`язано ТОВ «Енера Вінниця» та АТ «Вінницяобленерго» зарахувати сплачені ОСОБА_1 в період з липня 2020 року по червень 2022 року кошти як плату за спожиту ним в цей період електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , без зарахування цих коштів на погашення заборгованості попереднього власника будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 за послуги з постачання електричної енергії, що виникла до 07 серпня 2020 року у розмірі 8327 грн.
Стягнуто солідарно із ТОВ «Енера Вінниця» та АТ «Вінницяобленерго» на користь держави 1816 грн. судового збору.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що діючим законодавством не передбачено обов`язку нового власника будинку сплачувати борги попереднього власника будинку за отримані ним раніше житлово-комунальні послуги, який повністю узгоджується із сталою практикою Верховного Суду.
Не погоджуючись з таким рішенням суду Акціонерне товариство «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Хмільницькі електричні мережі» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просило оскаржуване рішення змінити в частині задоволення позовних вимог щодо співвідповідача АТ «Вінницяобленерго» та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі відносно останніх.
Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Хмільницькі електричні мережі» мотивована тим, що на думку заявника місцевий суд не звернув уваги на те що на підтвердження факту наявності заборгованості перед АТ «Вінницяобленерго» позивачем не надано жодного доказу як то квитанція чи розрахунок, а також в додатках до позовної заяви відсутній документ, який би свідчив про те, що АТ «Вінницяобленерго» здійснило нарахування за спожиту електроенергію. Так як з 01 січня 2019 року Товариство не займається постачанням електроенергії споживачам, а здійснює її розподіл, тому на сьогоднішній день заборгованість ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 перед АТ «Вінницяобленерго» відсутня. Будь-яких претензій щодо її сплати до позивача не мають. Також в підтвердження факту сплати грошових коштів на рахунки АТ «Вінницяобленерго» жодних доказів позивачем не надано, тому проведення зарахування чи перерахування коштів Товариством не може бути здійснено.
Поряд з цим, не погоджуючись з таким рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» мотивована тим, що на думку заявника місцевий суд не звернув уваги на те, що договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, укладений між АТ «Вінницяобленерго» та ОСОБА_1 по об`єкту АДРЕСА_1 , з 21 серпня 2020 року. Зазначають, що станом на 21 серпня 2020 року в їх базі даних за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який був оформлений на ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_2 , відсутня заборгованість за спожиту електричну енергію. При цьому, станом на 21 серпня 2020 року за адресою АДРЕСА_1 жодних особових рахунків не відкрито. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що на момент набуття ним права власності (23 червня 2020 року) присвоювався чи був відкритий інший особовий рахунок. Зазначають, що АТ «Вінницяобленерго» передано Товариству по особовому рахунку № НОМЕР_2 за серпень 2020 року для нарахування 6905 кВт*год. електричної енергії, що підтверджується сальдово-оборотною відомістю та довідкою про споживання електричної енергії. В свою чергу, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт споживання електричної енергії в обсязі 6905 кВт.*год. на суму 11 444,40 грн. попереднім власником. Також вважають, що ними не були порушені порядок оформлення та вручення попередження позивачу про припинення постачання електричної енергії № 1619-1, яке видано 24 вересня 2021 року.
Позивач не скористався своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційних скарг, відзиву на них до суду апеляційної інстанції не направив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 23 червня 2020 року набув право власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 23 червня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №754, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 червня 2020 року (а.с.7-9).
17 серпня 2020 року позивач звернувся до СО «Козятинські ЕМ» із заявою про переоформлення особового рахунку у зв`язку з придбанням у власність будинку (а.с.10).
21 серпня 2020 року ОСОБА_1 та АТ «Вінницяобленерго» укладено Паспорт точки розподілу електричної енергії (ЕІС код точки розподілу 62Z9959108648974) (а.с.11).
21 вересня 2021 року позивач звернувся до ТОВ «Енера Вінниця» із заявою про укладення договору про постачання електричної енергії. Крім того, зазначив, що за наданим йому особовим рахунком № НОМЕР_1 була заборгованість за ОСОБА_2 , яка проживала по АДРЕСА_2 , в розмірі 11400 грн. (а.с.12).
24 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Енера Вінниця» укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №10231447 від 24 вересня 2021 року (а.с.13-18, 50-55).
Додатком №1 до вказаного договору є Заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що підписана сторонами (а.с.56).
Додатком №2 до вказаного договору є Комерційна пропозиція №2.1.1.2 для побутових споживачів, які відносяться до сегменту ринку, обов`язки постачання якому покладені на Постачальника універсальної послуги (а.с.57-58).
Станом на 01 серпня 2020 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за спожиту електричну енергію відсутня, кінцеві покази станом на 01 серпня 2020 року – 784 кВт.*год., що підтверджується рахунком за спожиту електричну енергію №21981930 від 21 серпня 2020 року (а.с.27).
За особовим рахунком № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за спожиту електричну енергію станом на 01 червня 2021 року складає 8687 грн., за червень сплачено 360 грн., до сплати на 30 червня 2021 – 8327 грн., початкові покази станом на 01 червня 2021 року - 7689 кВт.*год. та кінцеві покази станом на 01 липня 2021 року – 7689 кВт.*год., що підтверджується рахунком за спожиту електричну енергію №38506974 від 07 липня 2021 року (а.с.26).
За вересень 2020 року ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , спожито 200 кВт.*год. на суму 258,00 грн., початкові показання лічильника - 07610 кВт.*год., кінцеві показання лічильника - 07810 кВт.*год., сплачено 258,00 грн. (а.с.19).
За жовтень-листопад 2020 року ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , спожито 390 кВт.*год. на суму 577,20 грн., початкові показання лічильника - 07810 кВт.*год., кінцеві показання лічильника - 08200 кВт.*год., сплачено 577,50 грн. (а.с.20-21).
За грудень 2020 року ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , спожито 257 кВт.*год. на суму 354,00 грн., початкові показання лічильника - 08200 кВт.*год., кінцеві показання лічильника - 08457 кВт.*год., сплачено 354,00 грн. (а.с.20-21).
За січень-лютий 2021 року ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , спожито 420 кВт.*год. на суму 705,60 грн., початкові показання лічильника - 08457 кВт.*год., кінцеві показання лічильника - 08877 кВт.*год., сплачено 706,00 грн. (а.с.22).
За березень 2021 року ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , спожито 213 кВт.*год. на суму 357,84 грн., початкові показання лічильника - 08877 кВт.*год., кінцеві показання лічильника - 09090 кВт.*год., сплачено 357,90 грн. (а.с.23-24).
За квітень 2021 року ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , спожито 300 кВт.*год. на суму 504,00 грн., початкові показання лічильника - 09090 кВт.*год., кінцеві показання лічильника - 09390 кВт.*год., сплачено 519 грн. (а.с.23-24).
За червень 2021 року ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , спожито 214 кВт.*год. на суму 359,52 грн., початкові показання лічильника - 09390 кВт.*год., кінцеві показання лічильника - 09604 кВт.*год., сплачено 375 грн. (а.с.25).
За липень-серпень 2021 року ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , спожито 334 кВт.*год. на суму 561,12 грн., початкові показання лічильника - 09604 кВт.*год., кінцеві показання лічильника - 09938 кВт.*год., сплачено 577 грн. (а.с.25).
Відповідно до відповіді заступника директора ТОВ «Енера Вінниця» від 30 липня 2021 року на скаргу ОСОБА_1 АТ «Вінницяобленерго» організовує весь комерційний облік (проводить збір або забезпечує прийом результатів вимірювання та даних про стан з лічильників для всіх точок комерційного обліку) на території Вінницької області (п.11 Постанови НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року). ТОВ «Енера Вінниця» здійснює всі нарахування за спожиту електричну енергію відповідно до показників, які передаються оператором системи розподілу, а саме АТ «Вінницяобленерго». За повідомленням центру обслуговування клієнтів №9 ТОВ «Енера Вінниця» позивач не звертався із письмовою заявою для укладення відповідного договору про постачання електричної енергії (оформлення особового рахунку), а тому йому рекомендовано звернутися до центру обслуговування клієнтів №9 ТОВ «Енера Вінниця». Також роз`яснено, що позивач має право на укладення договору реструктуризації заборгованості у разі неможливості оплати всієї суми наявної заборгованості. Разом з тим, Товариство не володіє інформацією стосовно купівлі позивачем будинку. По особовому рахунку № НОМЕР_1 власником є інша особа і такої заборгованості у розмірі 11400 грн. немає (а.с.28-31).
Згідно з Попередженням про припинення (обмеження) постачання електричної енергії за заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію №1619-1 від 24 вересня 2021 року за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №10231447 від 01 січня 2019 по о/р НОМЕР_1 станом на 24 вересня 2021 року за спожиту електричну енергію позивачем не погашена сума заборгованості 8327 грн., яка виникла за період з 07.2020-08.2021. Нараховано за цей період 11444 грн., з яких оплачено – 3117,40 грн. (а.с.6).
З доданих відповідачем ТОВ «Енера Вінниця» до відзиву документів (сальдово-оборотної відомості та довідки про споживання по особовому рахунку НОМЕР_1 ) судом встановлено, що відповідно до по особовому рахунку НОМЕР_1 дебет на початок вересня 2020 року складає 11444,40 грн., спожито 6905 кВт*год., нараховано 11444,40 грн., сплачено 0,00 грн., дебет на кінець місяця складає 11444,40 грн.; дебет на початок жовтня 2020 року складає 11444,40 грн., спожито 0 кВт*год., нараховано 0,00 грн., сплачено 258,00 грн., дебет на кінець місяця складає 11186,40 грн.; дебет на початок листопада 2020 року складає 11186,40 грн., спожито 0 кВт*год., нараховано 0,00 грн., сплачено 577,50 грн., дебет на кінець місяця складає 10608,90 грн.; дебет на початок грудня 2020 року складає 10608,90 грн., спожито 0 кВт*год., нараховано 0,00 грн., сплачено 0,00 грн., дебет на кінець місяця складає 10608,90 грн., а всього з початку 2020 року спожито 6905 кВт*год., нараховано 11444,40 грн., сплачено 835,50 грн. Дебет на початок січня 2021 року складає 10608,90 грн., спожито 0 кВт*год., нараховано 0,00 грн., сплачено 354,00 грн., дебет на кінець місяця складає 10254,00 грн.; дебет на початок лютого 2021 року складає 10254,00 грн., спожито 0 кВт*год., нараховано 0,00 грн., сплачено 0,00 грн., дебет на кінець місяця складає 10254,00 грн.; дебет на початок березня 2021 року складає 10254,00 грн., спожито 0 кВт*год., нараховано 0,00 грн., сплачено 706,00 грн., дебет на кінець місяця складає 9548,90 грн.; дебет на початок квітня 2021 року складає 9548,90 грн., спожито 0 кВт*год., нараховано 0,00 грн., сплачено 357,90 грн., дебет на кінець місяця складає 9191,00 грн.; дебет на початок травня 2021 року складає 9191,00 грн., спожито 0 кВт*год., нараховано 0,00 грн., сплачено 504,00 грн., дебет на кінець місяця складає 8687,00 грн.; дебет на початок червня 2021 року складає 8687,00 грн., спожито 0 кВт*год., нараховано 0,00 грн., сплачено 360,00 грн., дебет на кінець місяця складає 8327,00 грн.; дебет на початок липня 2021 року складає 8327,00 грн., спожито 0 кВт*год., нараховано 0,00 грн., сплачено 0,00 грн., дебет на кінець місяця складає 8327,00 грн.; дебет на початок серпня 2021 року складає 8327,00 грн., спожито 0 кВт*год., нараховано 0,00 грн., сплачено 0,00 грн., дебет на кінець місяця складає 8327,00 грн.
По особовому рахунку НОМЕР_1 (власник ОСОБА_1 ) за період з 01 січня 2019 року по 01 липня 2020 року покази лічильника, встановленого обходом працівника АТ «Вінницяобленерго», становлять 784 кВт*год., станом на 01 серпня 2020 року – 5152 кВт*год., станом на 19 серпня 2020 року – 7689 кВт*год., станом на 21 серпня 2020 року – 7689 кВт*год., станом на 06 вересня 2020 року спожито 6705 (4268+2437) кВт*год., вартість 1 кВт*год. 1,68 грн., заборгованість 11444,40 (7170,24+4094,16) грн.; з 01 вересня 2020 року по 01 серпня 2021 року покази лічильника, встановленого обходом працівника АТ «Вінницяобленерго», становлять 7689 кВт*год., однак ОСОБА_1 станом на 30 вересня 2020 року сплачено 258,00 грн. (кінцеві покази лічильника 7810 кВт*год.), станом на 24 жовтня 2020 року – 577,50 грн. (кінцеві покази лічильника 8200 кВт*год.), станом на 05 січня 2021 року – 354,00 грн. (кінцеві покази лічильника 8457 кВт*год.), станом на 01 березня 2021 року – 706,00 грн. (кінцеві покази лічильника 8877 кВт*год.), станом на 31 березня 2021 року – 357,90 грн. (кінцеві покази лічильника 9090 кВт*год.), станом на 19 травня 2021 року – 504,00 грн. (кінцеві покази лічильника 0 кВт*год.), станом на 29 червня 2021 року – 360,00 грн. (кінцеві покази лічильника 0 кВт*год.), станом на 27 вересня 2021 року – 562,00 грн. (кінцеві покази лічильника 0 кВт*год.).
Як вбачається з фотофіксації, покази лічильника станом на 18 серпня 2020 року становили 7689 кВт*год. (а.с.79, 106).
За ОСОБА_4 згідно з записами погосподарської книги Махнівської сільської ради за 2001-2005 роки №18, особового рахунку № НОМЕР_3 рахувався житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що за згаходиться адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 проживала за цією адресою та вибула 03 червня 2005 року, що підтверджується довідкою №805 від 03 червня 2022 року, виданою головою Махнівської сільської ради (а.с.157).
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
11 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про ринок електричної енергії», який змінив принципи функціонування ринку постачання електроенергії.
З 01 січня 2019 року послуга з електропостачання поділена на розподіл електроенергії та постачання електроенергії. Розподіл електроенергії здійснює оператор системи розподілу - ВАТ «Вінницяобленерго», а постачання електроенергії побутовим споживачам на території Вінницької області здійснює ТОВ «Енера Вінниця» як постачальник універсальних послуг.
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначені Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ).
Відповідно до розділу 3 цих Правил постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію.
Згідно п.1.2.7. ПРРЕЕ, постачання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому порядку.
Законом України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ визначено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним (далі - Договір) та розміщується на веб-сайті постачальника.
Відповідно до п.7. Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання з умов договору про постачання електричної енергії постачальника універсальних послуг.
Таким чином, ТОВ «Енера Вінниця» з 01 січня 2019 року є постачальником універсальних послуг на якого покладений спеціальний обов`язок щодо постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам на території м. Вінниці та Вінницької області, відповідно до п.2 ч.2 ст. 62, ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії».
З 01 січня 2019 року відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії», п.8 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», абз. 14 пп.1.1.2; ч.3 пп. 3.1.6; абз.1-2 пп. 3.1.7; абз. 1-2 пп. 3.2.1; абз.1 пп. 3.2.5; пп.3.3.1; пп.3.3.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені Постановою НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року (далі - ПРРЕЕ) постачання електричної енергії побутовим споживачам здійснюється на підставі публічного договору «про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг» розміщеного на веб-сайті ТОВ «Енера Вінниця» за адресою: https://vin.enera.ua/el/contracts.
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному сайті постачальника універсальних послуг, а також в засобах масової інформації, і не потребує двостороннього підписання паперової форми договору.
Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії, про що прямо передбачено абз.5 п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії».
Відповідно до п.п.8.6.1.-8.6.6. Кодексу комерційного обліку електричної енергії, зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього Кодексу та умов договору. Індивідуальні побутові споживачі зобов`язані щомісяця зчитувати фактичні покази зі всіх лічильників, встановлених на об`єкті споживача, для яких відсутня можливість дистанційного зчитування даних, та надавати їх відповідному оператору системи розподілу або ППКО (у ролі ОЗД) в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті оператора системи розподілу або ППКО (у ролі ОЗД); 2) за телефоном чи іншими електронними засобами; 3) шляхом зазначення цих показів у сплаченому рахунку; 4) через особисте звернення або іншим зручним та прийнятним для сторін способом згідно з укладеним договором.
Зчитані та передані дані з лічильників протягом періоду, що починається за два календарні дні до кінця розрахункового місяця та закінчується на третій календарний день наступного розрахункового періоду (календарного місяця), вважаються даними на перше число календарного місяця.
Зчитані та передані індивідуальним побутовим споживачем покази лічильника в будь-який інший день календарного місяця за відсутності переданої (зчитаної) з нього інформації шляхом дистанційного зчитування лічильника є вихідними даними для визначення даних комерційного обліку на перше число місяця шляхом додавання (віднімання) величини добутку середньодобового споживання на кількість днів (діб) між датою зчитування показів та першим числом календарного місяця.
У разі неотримання до початку четвертого календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, показів лічильника та за умови, що лічильник електричної енергії не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний обсяг розподілу та споживання електричної енергії по споживачу за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання.
Якщо за підсумками наступного місяця споживач надасть покази лічильника, визначення фактичного обсягу розподілу та споживання електричної енергії за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показів та показів, на які споживачу здійснено розрахунки.
Згідно з п.8.6.17 вказаного Кодексу, оператор системи/ППКО має забезпечити протягом п`яти робочих днів від дня отримання відповідного повідомлення проведення перевірки вказаних у рахунку показів лічильника, а в разі потреби протягом 20 робочих днів забезпечити перевірку лічильника та, у разі потреби, виправити помилкові дані, та проінформувати споживача про результати перевірки. Електропостачальник, оператор системи та споживач за ініціативою однієї зі сторін оформлюють акт звірки спожитої та сплаченої електричної енергії відповідно до отриманих фактичних показів ЗКО.
Частиною 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповіно до п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року, об`єкт побутового споживача – це житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування, а побутові потреби - споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов постійного або тимчасового проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну територію), у тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об`єктів приватного домогосподарства, крім потреб підприємницької, господарської діяльності.
Відповідно до п. 1.2.15. Правил, укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.
Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).
На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.
Електропостачальники зобов`язані повідомляти оператора системи розподілу (передачі) про укладення та припинення договору із споживачем в установленому цими Правилами порядку.
При переході права власності (користування) на об`єкт до нового власника (користувача) переходять права та обов`язки за договорами, укладеними відповідно до цих Правил.
Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.
Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.
Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання.
Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Власність, відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.
Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна.
Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 200/14925/15-ц (провадження № 61-13874св18), на який посилалася заявник у касаційній скарзі.
При цьому у постанові Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20) зроблено висновок про те, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 – на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 6 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21), вирішуючи справу хоча і з іншим предметом позову, аніж у справі, яка переглядається Верховним Судом, проте щодо подібного способу судового захисту, зазначила, що за умови визнання недійсною умови кредитного договору про плату за управління кредитом, є підстави задовольнити вимогу про зобов`язання банку перерахувати кредитну заборгованість позивача. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України), а її задоволення ефективно захистить позивача у спірних правовідносинах (пункт 54).
У пункті 58 вказаної постанови зазначено, що задоволення вимоги боржника про зобов`язання кредитора перерахувати заборгованість за договором (аналогічно, як і списати якусь її частину, якої стосується спір), може бути способом захисту права боржника на мирне володіння майном. Якщо він не має наміру сплачувати борг, бо не згоден із визначеним кредитором розміром, а кредитор на вимогу боржника суму заборгованості не перераховує та не звертається до суду за її стягненням, то боржник надалі одержуватиме від кредитора вимоги про сплату боргу у розмірі, визначеному кредитором, із яким боржник не погоджується. Це може провокувати останнього помилково, всупереч волі сплатити суму боргу.
Як вбачається з матеріалів справи, за ОСОБА_4 згідно з записами погосподарської книги Махнівської сільської ради за 2001-2005 роки №18, рахувався житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та остання проживала за цією адресою і вибула 03 червня 2005 року, що підтверджується довідкою №805 від 03 червня 2022 року, виданою головою Махнівської сільської ради (а.с.157).
За вказаною адресою був закріплений особовий рахунок № НОМЕР_1 .
З договору дарування від 23 червня 2020 року вбачається, що ОСОБА_5 подарував ОСОБА_1 цілий житловий будинок за номером АДРЕСА_1 та не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).
Таким чином, позивач не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг за електричну енергію попереднього власника вказаного будинку, а тому на нього не може бути покладено обов`язок зі сплати вказаної заборгованості, нарахованої відповідачами попередньому власнику до 23 червня 2020 року, тобто до укладення позивачем договору дарування будинку.
Натомість, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач за період з вересня 2020 року по вересень 2021 року проводив оплату за спожиту електричну енергію, зокрема, за вказаний період, що підтверджується копіями квитанцій про оплату (а.с. 19-25).
Натомість, 27 вересня 2021 року ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Енера Вінниця» попередження про припинення (обмеження) постачання електричної енергії за заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію №1619-1 від 24 вересня 2021 року в розмірі суми заборгованості 8327,00 грн.
На вказане попередження, позивач неодноразово звертався із скаргами та заявами щодо виключення вказаного боргу, проте отримував відмови.
Відтак, оскільки позивач ОСОБА_1 заперечував проти вимоги щодо наявності заборгованості, які сформульовані у попередженні про припинення (обмеження) постачання електричної енергії за заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію (а.с. 6), як заборгованості попереднього власника, відповідач належним чином не відреагував на звернення позивача та не звернувся з вимогами до попереднього власника будинку, а лише посилався на те, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 власником являється інша особа, а не позивач, вимоги ОСОБА_1 , у зв`язку із їх доведеністю, зокрема, про зобов`язання ТОВ «Енера Вінниця» та АТ «Вінницяобленерго» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість попереднього власника квартири в сумі 8327,00 грн., а також зобов`язання ТОВ «Енера Вінниця» та АТ «Вінницяобленерго» зарахувати сплачені ним в період з липня 2020 року по червень 2022 року кошти як плату за спожиту ним в цей період електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 , є обґрунтованими та відповідають критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачем.
Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 1 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20), а також у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20 (провадження № 61-18079св21).
З огляду на викладене, слід дійти висновку, що дії відповідача щодо формування та направлення позивачу попередження про припинення (обмеження) постачання електричної енергії за заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію №1619-1 від 24 вересня 2021 року є незаконними.
Будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів на спростування вказаного, зокрема, набуття такої заборгованості саме позивачем ОСОБА_1 матеріали справи не містять, як і не додано таких відповідачами до суду першої та або апеляційної інстанції.
Крім того, АТ «Вінницяобленерго» в листі про надання інформації № 0678-18407 від 09 листопада 2021 року вказала, що доступ до засобу обліку електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 у період з 01 січня 2018 року по 18 серпня 2020 року був відсутній (а.с. 102).
Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Хмільницькі електричні мережі» про те, що будь-яких претензій щодо сплати заборгованості до позивача вони не мають, не заслуговують на увагу та спростовуються попередженням про припинення (обмеження) постачання електричної енергії за заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію (а.с. 6), яка направлена на адресу позивача ОСОБА_1 .
Відтак, суд попередньої інстанції встановивши вищевказані обставини прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
З огляду на зазначене, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» та Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Хмільницькі електричні мережі» залишити без задоволення.
Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                                         О.Ю. Береговий

Судді                                                         В.В. Оніщук

       О.С. Панасюк