ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/4292/23                Головуючий суддя І інстанції Штих Т. В.
Провадження № 33/818/740/23        Суддя доповідач Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
               24 листопада 2023 року                                                                м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю прокурора Кубаха М.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дрижанова О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Дрижанова О.С. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
       Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,
- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч.2  ст. 172-7  КУпАП та, враховуючи положення ст. 36 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.
Постановою встановлено, що ОСОБА_1 , будучи директором Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради « Обласний центр служби крові», будучи згідно п.п.а п.2 ч.1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, не повідомив у встановлений цим Законом порядку безпосереднього керівника, а саме Харківську обласну раду, Департамент охорони здоров`я, про наявність у нього реального конфлікту інтересів пере6д підписанням листа від 06 лютого 2023 року № 69, адресованого Департаменту стратегічних розслідувань, 7-е управління (з обслуговування Харківської області) Національної Поліції України, створивши суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями.
Крім того, ОСОБА_1 , будучи директором Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради « Обласний центр служби крові», будучи згідно п.п.а п.2 ч.1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи в умовах реального конфлікту інтересів, 06 лютого 2023 року прийняв рішення про відмову в наданні Департаменту стратегічних розслідувань, 7-е управління (з обслуговування Харківської області) Національної Поліції України інформації та копій документів стосовно себе та вчинив дії шляхом підписання відповідного листа від 06 лютого 2023 року № 69.

       В апеляційній скарзі захисник Дрижанов О.С. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що не встановлено існування приватного інтересу, а також те що цей інтерес суперечить службовим чи представницьким повноваженням. Суд першої інстанції не надав оцінку всім доказам у справі. Вважає, що судова постанова є необґрунтованою, невмотивованою, та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства. Посилався на неправомірні дії працівників поліції.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника Дрижанова О.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав судову постанову законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ч 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 172-7 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Зазначена норма закону за своїм змістом є бланкетною та відсилає для повного визначення його ознак до інших норм чинного законодавства України.
Зокрема, відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" посадові особи юридичної особи публічного права є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Статтею 1 Закону України "Про запобігання корупції" дано визначення потенційному та реальному конфлікту інтересів.
Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;
Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Згідно вимог ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно Контракту № 246 від 13 грудня 2016 року (арк. 15 т.1), з ОСОБА_1 , як з головним лікарем Комунального закладу охорони здоров`я Харківського обласного центру служби крові продовжили трудові відносини на умовах цього контракту.
Відповідно до розділу 2 вищенаведеного Контракту від 13 грудня 2016 року, керівник зобов`язується організовувати роботу Закладу щодо забезпечення потреб закладів охорони здоров`я м. Харкова та Харківської області та інших користувачів у донорській крові, її компонентах і препаратах.
Поряд з цим, відповідно до відомостей статуту комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний центр служби крові» (арк. 27 – 43), вбачається, що директор Підприємства несе персональну відповідальність за виконання покладених на Підприємство завдань і функцій.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 існує реальний конфлікт інтересів, оскільки вступили всупереч його приватні та службові інтереси.
Тобто, він, як директор Підприємства повинен був надати документи на запит, однак не надав їх, оскільки розумів, що після надання таких документів він особисто може бути притягнутий до юридичної відповідальності. 
Отже, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Крім того відповідно о відомостей, які містяться у запиті УСР (арк. 16-17 т.1) вбачається, що Управлінням стратегічних розслідувань в Харківській області ДСР НП України, як спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції, на виконання обов`язку, передбаченого ч.2 ст. 251 КУпАП здійснюється збір доказів зазначених в ч.1 вказаної статті, з метою підтвердження або спростування факту вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, директора КНП «ХОР» Обласний центр служби крові» ОСОБА_1 .
Тобто в цьому запиті чітко було зазначено з якою метою правоохоронним органом були затребувані відповідні документи, які, в свою чергу, ОСОБА_1 не надав, а направив лише лист.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 після отримання листа УСР не відмовив у наданні документів, а лише пояснював, що відсутні матеріали будь-яких проваджень, а тому і немає підстав для надання таких документів, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони є суб`єктивними та не узгоджуються з відомостями, які зазначені в самій відповіді ОСОБА_1 .
Крім того, відповідно до відомостей відповіді керуючого справами виконавчого апарату Харківської обласної ради Малишевої О. на запит від УСР в Харківській області (арк. 59) вбачається, що в період з 01.01.2021 року по теперішній час повідомлень від директора комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний центр служби крові» ОСОБА_1 про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів не надходило.
За таких обставин суд першої інстанції розглядав справу в межах зібраних матеріалів, які містяться у справі та обґрунтовано визнав в діях ОСОБА_1 наявність складу правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-2 КУпАП.
Поряд з цим, в матеріалах справи міститься відеозапис (арк. 124 т.1), з вдомостей якого вбачається, що працівники поліції, перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_1 повідомили йому, на доступній для нього мові, його права та обов`язки, а після цього повідомили останньому зміст протоколів, що вочевидь спростовує твердження апелянта щодо порушення працівниками поліції прав ОСОБА_1 .
Крім того належить врахувати, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Невідповідностей складених протоколів вимогам чинного законодавства, які могли бути підставою для скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. 
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Дрижанова О.С. залишити без задоволення.
       Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
              
Суддя                                                 С.К. Шабельніков