ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року	Львів	Справа № 380/8972/23 пров. № А/857/16818/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                                      Носа С.П., Шевчук С.М.,
з участю секретаря судового засідання:                    Ханащак С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представниці позивачки ОСОБА_1 - Ірини Дуди на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року (ухвалене головуючим-суддею Москалем Р.М. в порядку письмового провадження у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Львівської міської ради) про визнання протиправним та скасування рішення,

                                                     в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС, відповідач) (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Львівської міської ради), в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС №257359-2411-1307 від 23.03.2023 про сплату 343681,13 грн орендної плати з фізичних осіб за 2023 рік. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представниця позивачки ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачка орендує на підставі укладеного з Брюховицькою селищною радою договору оренди №7 від 04.08.2015 земельну ділянку, розмір орендної плати за земельну ділянку комунальної власності загальною площею 4,5 га становить 178859,96 грн. Умовами цього договору оренди не передбачено збільшення розміру орендної плати внаслідок індексації нормативної грошової оцінки (далі - НГО) земельної ділянки, сторонами не укладено додаткових угод щодо перерахунку розміру орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації НГО землі. Індексація НГО є підставою для перегляду встановленого в договорі оренди розміру орендної плати шляхом внесення змін до договору його сторонами та не тягне автоматичну зміну договору та перерахунок податкового зобов`язання з орендної плати податковим органом, який не є стороною договору. Оскільки станом на дату подання позову ні Брюховицькою селищною радою, ні її правонаступником Львівською міською радою не внесені зміни до договору оренди земельної ділянки в частині зміни розміру орендної плати, відповідач безпідставно визначив позивачці податкове зобов`язання зі сплати орендної плати за землю в розмірі 343681,13 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представницю позивачки ОСОБА_3 , яка підтримала апеляційну скаргу, представницю відповідача Думич І.А.., яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру земельна ділянка (кадастровий номер: 4610166300:08:002:0005) площею 4,5 га (категорія земель – землі рекреаційного призначення; цільове призначення 07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення), котра знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 :
- зареєстрована 29.01.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як об`єкт речових прав; 
- належить на праві власності територіальній громаді (форма власності - комунальна), суб`єктом права власності є Брюховицька селищна рада, а з 24.12.2021 - Львівська міська рада;
- Львівська міська рада станом на 2023 рік зареєстрована як орендодавець, а фізична особа ОСОБА_1 , як орендар на підставі договору оренди земельної ділянки №7 від 04.08.2015 та додаткової угоди №2 від 05.05.2017 до договору оренди (укладена на підставі рішення Брюховицької селищної ради №299 від 04.05.2017);
- орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для влаштування зони відпочинку з земель рекреаційного призначення. В оренду передається земельна ділянка кадастровий № 4610166300:08:002:0005 загальною площею - 4,5 гектара, з яких 4,4667 га для влаштування зони відпочинку і 0,0333 га для будівництва кафе, ставки загальною площею 1,82 00га.
Брюховицька селищна рада перед укладенням договору оренди видала ОСОБА_1 довідку №1362 від 04.08.2015 про те, що орендна плата на вказану земельну ділянку, яка призначена для влаштування зони відпочинку площею 4,4667 га та для будівництва кафе площею 0,0333 га, нарахована в трикратному розмірі земельного податку та становить 178859,96 грн на рік, а саме :
1) 5747749,56 грн *1%*3=172432,49 грн за рік – для влаштування зони відпочинку;
2) 214248,87 грн *1%*3= 6427,47 грн за рік – для будівництва кафе. 
Судом встановлено, що Брюховицька селищна рада (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) уклали договір оренди земельної ділянки від 04.08.2015, відповідно до якого орендодавець на підставі рішення 42-ої сесії 6-го скликання Брюховицької селищної ради №628 від 02.07.2015 “Про надання в оренду земельної ділянки для влаштування зони відпочинку по АДРЕСА_2 ” надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для влаштування зони відпочинку з земель рекреаційного призначення, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 ). 
Відповідно до умов цього договору в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 4,5 га (кадастровий номер 4610166300:08:002:0005), з яких 4,4667 га для влаштування зони відпочинку, 0,0333 га для будівництва кафе; НГО земельної ділянки площею 4,5 га визначена на підставі виданих відділом Держземагенства у м. Львові витягів з технічної документації про НГО земельної ділянки від 21.07.2015 в загальній сумі 5961998,43 грн (4,4667 га для влаштування зони відпочинку - 5747749,56 грн, а 0,0333 га для будівництва кафе – 214248,87 грн); орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та становить 178859,96 грн за рік згідно з довідкою №1362 від 04.08.2015, розмір орендної плати переглядається відповідно до Закону України “Про оренду землі” та згідно з цим договором у разі […] зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Згадана земельна ділянка площею 4,5 га передана ОСОБА_1 на підставі акта приймання-передачі об`єкта оренди.
У зв`язку з прийняттям Брюховицькою селищною радою рішення №299 від 04.05.2017 ОСОБА_1 та Брюховицька селищна рада 05.05.2017 уклали додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 04.08.2015, відповідно до якої виклали договір оренди земельної ділянки в новій редакції, відповідно якого :
- об`єктом оренди за цим договором є: вода (водний простір) водного об`єкта - 28,55 тис. кв.м; 1,8200 га, земельна ділянка під водним об`єктом - 1,8200 га, землі під капітальною спорудою - 0,00504 га, відкриті землі - 2,6749 га, кадастровий номер земельної ділянки 4610166300:08:002:0005;
- НГО земельної ділянки становить 5961998,43 грн;
- орендна плата вноситься орендарем за земельну ділянку за місцем її розташування у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі за місцем її розташування у сумі 263844 грн в рік;
- обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, що визначаються Держземагенством за формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1724 від 13.12.2006 “Деякі питання оренди земель”, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії;
- розмір орендної плати переглядається раз на рік у разі […] зміни розмірів земельного податку, коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру скерувала ДПС лист №6-28-0.222-323/2-23 від 12.01.2023 про індексацію нормативно грошової оцінки земель за 2022 рік, відповідно до якого коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять : у 2015 році – 1,433 (крім земель сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження), у 2016 році – для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища, та перелоги) – 1,0, для земель несільськогосподарського призначення – 1,06; у 2017 році - 1,0; у 2018 році – 1,0; у 2019 році – 1,0; у 2020 році – 1,0; у 2021 році – 1,1, у 2022 для земель та земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь) – 1,15.
Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради повідомило ГУ ДПС про договори оренди землі фізичних особах станом на 01.01.2023, в тому числі про укладені із ОСОБА_4 договори від 04.08.2015 та від 05.05.2017. В примітках зазначено про судовий спір щодо оскарження договору оренди та відсутність остаточного рішення у справі №466/9396/16-ц.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111386514), в провадженні судів загальної юрисдикції з 2016 року перебуває справа №466/9396/16-ц за позовом прокурора до ОСОБА_1 , Брюховицької селищної ради про визнання недійсним рішення №628 від 02.07.2015, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 04.08.2015, приведення земельної ділянки в попередній стан та зобов`язання повернути об`єкт оренди. Станом на 16.08.2023 у цій справі відсутнє рішення суду, що набрало законної сили. Відомості про оскарження рішення Брюховицької селищної радою №299 від 04.05.2017 та договору №2 від 05.05.2017, відповідно до якого договір оренди земельної ділянки викладено в новій редакції, відсутні.
ГУ ДПС прийняло податкове повідомлення-рішення №257359-2411-1307 від 23.03.2023, яким на підставі п.286.5 ст.286 ПК України визначило ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем “орендна плата з фізичних осіб” за 2023 рік у розмірі 343681,13 грн. 
Відповідно до розрахунку, загальна площа земельної ділянки становить 4,5 га, НГО становить 5961998,43 грн, розмір орендної плати 3%, вказано коефіцієнти індексації за 2015-2022 роки та розраховано податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2023 рік (178859,96*1,433*1,06*1*1*1*1*1,1*1,15=343681,13 грн.).
Вважаючи протиправним оспорюване податкове повідомлення-рішення, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з вимогою про його скасування.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у 2023 році розмір земельного податку за земельну ділянку з кадастровим номером 4610166300:08:002:0005 (категорія земель – землі рекреаційного призначення) в сумі 343681,13 грн є більшим за встановлений в договорі оренди земельної ділянки (в редакції додаткової угоди від 05.05.2017) розмір орендної плати в сумі 263844 грн. Суд дійшов висновку, що ГУ ДПС визначило ОСОБА_1 податкове зобов`язання по орендній платі за земельну ділянку комунальної форми власності за 2023 рік у розмірі, що відповідає розміру земельного податку за цю земельну ділянку, а тому таке рішення забезпечує реалізацію норми до п.288.5 ст.288 ПК України (річна сума платежу по орендній платі не може бути меншою за розмір земельного податку).
Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальності за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.
Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - ЗК України), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Згідно п.п.9.1.10 п.9.1 ст.9 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до п.269.1 ст.269 ПК України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, ПК визначив обов`язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України).
Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п.288.1 ст.288 ПК України).
Згідно п.288.5 ст.288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу : 1) не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області; 2) не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки; 3) може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах; 4) для пасовищ у населених пунктах, яким надано статус гірських, не може перевищувати розміру земельного податку; 5) для баз олімпійської, паралімпійської та дефлімпійської підготовки, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, не може перевищувати 0,1 відсотка нормативної грошової оцінки.Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.
Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відтак, з набранням чинності ПК України, річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.
Крім того, виходячи з принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п.5.2 ст.5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір (ставка) орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України.
Отже, з набранням чинності ПК України, тобто з 01.01.2011, визначено мінімальний розмір річної та максимальний розмір орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності та грошову оцінку яких встановлено.
При винесенні податкового повідомлення-рішення відповідачем змінено розмір грошової оцінки земельної ділянки, шляхом застосування при обчисленні розміру орендної плати нового розміру грошової оцінки земельної ділянки згідно інформації Державної служби України з питань геодезії, катрографії та кадастру.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ПК України у п.288.5 ст.288 визначає тільки обмеження щодо максимального та мінімального розміру орендної плати за землю. За цим виключенням, питання щодо розміру орендної плати регулюються виключно договором оренди.
Інші елементи механізму справляння орендної плати за землю - податковий період, порядок обчислення орендної плати, строку сплати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно до п.288.7 ст.288 ПК України встановлюються ст.ст.285-287 цього кодексу.
Статтею 21 Закону України “Про оренду землі” передбачено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Таким чином, законодавством України чітко визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, ПК України регулює лише строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, податковий період, порядок обчислення орендної плати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно.
Відповідно до ст.1 Закону України “Про оренду землі”, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
За змістом ч.1 ст.6 Закону України “Про оренду землі”, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.14 Закону України “Про оренду землі”).
Статтею 15 цього Закону визначені істотні умови договору оренди, серед яких є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
З матеріалів справи видно, що Брюховицька селищна рада (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) уклали договір оренди земельної ділянки від 04.08.2015, відповідно до якого орендодавець на підставі рішення 42-ої сесії 6-го скликання Брюховицької селищної ради №628 від 02.07.2015 “Про надання в оренду земельної ділянки для влаштування зони відпочинку по АДРЕСА_2 ” надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для влаштування зони відпочинку з земель рекреаційного призначення, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ). 
Відповідно до умов цього договору в оренду передається земельна ділянка  загальною площею – 4,5 га (кадастровий номер 4610166300:08:002:0005), з яких 4,4667 га для влаштування зони відпочинку і 0,0333 га для будівництва кафе; нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4,5 га визначена на підставі виданих відділом Держземагенства в м.Львові витягів з технічної документації про НГО земельної ділянки від 21.07.2015 в загальній сумі 5961998,43 грн (4,4667 га для влаштування зони відпочинку - 5747749,56 грн, а 0,0333 га для будівництва кафе – 214248,87 грн); орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та становить 178859,96 грн. за рік згідно з довідкою №1362 від 04.08.2015. розмір орендної плати переглядається відповідно до Закону України “Про оренду землі” та згідно з цим договором у разі […] зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Згадана земельна ділянка площею 4,5 га передана ОСОБА_1 на підставі акта приймання-передачі об`єкта оренди.
У зв`язку з прийняттям Брюховицькою селищною радою рішення №299 від 04.05.2017 ОСОБА_1 та селищна рада 05.05.2017 уклали додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 04.08.2015, якою виклали договір оренди земельної ділянки в новій редакції, за умовами якого :
- об`єктом оренди за цим договором є : вода (водний простір) водного об`єкта - 28,55 тис. кв.м; 1,8200 га, земельна ділянка під водним об`єктом - 1,8200 га, землі під капітальною спорудою - 0,00504 га, відкриті землі - 2,6749 га, кадастровий номер земельної ділянки 4610166300:08:002:0005;
- НГО земельної ділянки становить 5961998,43 грн;
- орендна плата вноситься орендарем за земельну ділянку за місцем її розташування у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі за місцем її розташування у сумі 263844 грн в рік;
- обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, що визначаються Держземагенством за формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1724 від 13.12.2006 “Деякі питання оренди земель”, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії;
- розмір орендної плати переглядається раз на рік у разі […] зміни розмірів земельного податку, коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Колегія суддів зазначає, що договір оренди та додаткова угода, якими визначено, що розмір орендної плати від НГО землі підписані позивачкою, тобто остання погодилась та повинна виконувати умови договору в частині сплати орендної плати за землю у розмірі визначеному договором та додатковою угодою.
Частиною першою статті 23 Закону України “Про оренду землі” визначено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.
Згідно ст.14 цього Закону, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Статтею 654 Цивільного кодексу України (який є загальним нормативно-правовим актом, що регулює зобов`язальні правовідносини) визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в пункті 34 Договору від 04.08.2015 сторони погодили, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. 
Тобто одностороння зміна умов договору не допускається.
Натомість суд апеляційної інстанції встановив, що сторони не вносили у договір змін, який би визначав (змінював) розмір орендної плати залежно від величини коефіцієнта індексації НГО земель.
Відтак, податковий орган, який є не суб`єктом цивільно-правових відносин у цій справі, прийнявши оспорюване рішення, фактично змінив умови договору в частині визначення збільшення розміру орендної плати, що в свою чергу є порушенням норм матеріального права та умов договору.
Таким чином, зміна індексації (розміру) НГО є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Зазначене не тягне автоматичну зміну умов договорів щодо розміру орендної плати, а відтак і відповідного донарахування податковим органом суми податкового зобов`язання з орендної плати за оспорюваними рішенням.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суми податкових зобов`язань згідно оспорюваного рішення розраховані відповідачем всупереч вимог чинного законодавства.
Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведене та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволені даного позову.
Оскільки суд не наділений повноваженням, щодо розрахунку розміру орендної плати, то колегія суддів вважає, що оспорюване рішення необхідно скасувати повністю.
Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.6 ст.139 КАС України).
Колегія суддів зазначає, що при поданні позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір в сумі 3436,81 грн (платіжна інструкція №0.0.2960689788.1 від 24.04.2023) та за подання апеляційної скарги у розмірі 5155,23 грн (платіжна інструкції №0.0.3180968925.1 від 05.09.2023). Разом в сумі 8592,04 грн, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини”, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі “Проніна проти України” (рішення від 18.07.2006). 
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі “Серявін та інші проти України” ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії” (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими та складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

                                                  п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представниці позивачки ОСОБА_1 - Ірини Дуди задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року по справі №380/8972/23 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Львівської міської ради) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №257359-2411-1307 від 23 березня 2023 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (ЄДРПОУ 43968090) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 8592 (вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дві) гривні 04 копійки. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук