КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/14865/2023
Справа № 359/6002/23
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем       України
 
10 листопада 2023 року                                                                                            
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач),  Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області, постановлену у складі судді Журавського В.В. в м. Київ 04 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, 
 
в с т а н о в и в :
            
В червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, просила змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначений відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року по справі № 359/5568/17 із твердої грошової суми по 800 грн. на кожну дитину щомісячно на 1/3 частку з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
 
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2023 року зупинено провадження в справі до закінчення дії військового стану в Україні.
 
Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що клопотання відповідача про зупинення провадження є безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню. 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2015 року по справі № 359/12635/14-ц було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, а саме вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання кожної дитини. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року в справі № 359/5568/17 відповідача ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав стосовно синів і збільшено розмір аліментів на їх утримання з 500 грн. до 800 грн. щомісячно. Фактично майже з самого народження дітей відповідач взагалі не бере участі в їхньому утриманні та взагалі не сплачує аліменти. Відповідач ніколи не цікавився дітьми, не приїздив до них, не спілкувався з ними, не дзвонив дітям та взагалі нічого їм не купував, діти знаходяться повністю на її утриманні. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів від 27 червня 2023 року, за період з 01 грудня 2014 року по 31 травня 2023 року розмір заборгованості зі сплати аліментів на утримання кожної дитини становить 101123,30 грн. Тобто, вказані правовідносини, відповідно до яких відповідач не сплачує аліменти, не бере участі в утриманні дітей, склалися задовго до оголошення воєнного стану. Відповідач знає, що зобов`язаний утримувати дітей, та зобов`язаний це робити незалежно від того, чи є воєнний стан в країні.
Вказувала, що згідно з витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року № 11 та копії військового квитка, з 24 лютого 2022 року ОСОБА_2 призваний стрільцем 3-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу стрілецької роти батальйону територіальної оборони. Враховуючи зміст вказаних документів, ОСОБА_2 мав би отримувати заробітну плату за службу, з якої вона мала би отримувати відрахування в якості аліментів на утримання дітей. Однак, відповідно до змісту довідок про заборгованість з аліментів за період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2023 року, відрахувань із заробітної плати відповідача аліментів на утримання дітей не здійснювалось. З огляду на це виникає питання, на якій військовій службі знаходиться відповідач, якщо державний виконавець не може знайти його доходи шляхом направлення відповідних запитів до фіскальних органів.
Наголошувала, що процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження в справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Посилалася на судову практику ЄСПЛ щодо розумності тривалості провадження та дотримання принципу правової визначеності, вказувала, що зупинення провадження в справі повинне сприяти принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. В даному випадку, зупиняючи провадження в справі до закінчення воєнного стану, суд першої інстанції не врахував, що суд зобов`язаний зупинити провадження в справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі ЗСУ або інших утворених до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, тоді як надані відповідачем письмові докази не містять інформації про переведення на воєнний стан або залучення до виконання завдань у зоні бойових дій особисто відповідача або військової частини, в якій відповідач перебуває на військовій службі, тобто надані ним докази не підтверджують наявності підстав для зупинення провадження в справі, які передбачені п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Наводила правові висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19, судових рішеннях Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі № 753/19628/17, від 17 січня 2023 року в справі № 501/1699/17.
Звертала увагу, що необґрунтоване зупинення провадження в справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Вважала, що враховуючи доцільність та ймовірні наслідки зупинення провадження у малозначній справі, з урахуванням введення воєнного стану в Україні, відсутністю можливості встановлення конкретної дати його завершення, у контексті обставин справи про стягнення аліментів та наявних у ній процесуальних документів, проходження відповідачем військової служби не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції. Самі по собі висновки суду про необхідність зупинення провадження в справі не відповідають принципу розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі й порушують сутність права особи на доступ до суду, що з огляду на положення ст. 6 Конвенції є недопустимим.
 
Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.           
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвала суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі віднесена до п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Зупиняючи провадження у справі ухвалою від 04 серпня 2023 року до закінчення строку дії воєнного стану в Україні, суд першої інстанції керувався п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та виходив із того, що на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан, а згідно витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року № 11 та копії військового квитка, з 24 лютого 2022 року ОСОБА_2 призваний стрільцем 3-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу стрілецької роти батальйону територіальної оборони.
 
Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.
 
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 в червні 2023 року звернулася до суду з даним позовом про зміну способу стягнення аліментів, просила змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначений відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року по справі № 359/5568/17 із твердої грошової суми по 800 грн. на кожну дитину щомісячно на 1/3 частку з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
Позов мотивувала тим, що 01 жовтня 2011 року уклала шлюб з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - син ОСОБА_5 . В подальшому сторони припинили шлюбні відносини. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2015 року в справі № 359/12635/14-ц було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 500 грн. на утримання кожної дитини щомісячно. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року в справі № 359/5568/17 відповідача ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав стосовно обох дітей та збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утриманні дітей, з 500 грн. на 800 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не бере участі в утриманні дітей, аліменти не сплачує, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 01 грудня 2014 року по 31 травня 2023 року розмір заборгованості зі сплати аліментів на утримання кожної дитини становить 70800 грн. В зв`язку з тим, що відповідач має стабільний та високий дохід, є молодим і здоровим чоловіком, відсутні обставини, які б унеможливлювали виконувати ним свій обов`язок перед дітьми в належний спосіб, вона вирішила звернутися до суду з позовом про зміну стягнення аліментів. Крім того, після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню шляхом зміни способу їх стягнення. З часу визначення судом місячного розміру аліментів в сумі 800 грн. на кожну дитину, що стягуються з відповідача на її користь, минуло шість років, з цього часу курс гривні по відношенню до іноземних валют знецінився більш як в три рази, суттєво зросли ціни, крім того, самі діти стали старшими, що несе збільшення витрат на їх утримання, виховання, навчання, лікування та оздоровлення, її доходів недостатньо для забезпечення в повному обсязі потреб дітей, які не повинні бути обмежені у своїх потребах з причин ухилення батька від виконання своїх обов`язків по належному утриманні дітей.
На підтвердження обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовувала свої вимоги, нею до позову додано копію свідоцтва про шлюб, копії свідоцтва про народження дітей, копію рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2015 року по справі № 359/12635/14-ц про стягнення аліментів, копію заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року по справі № 359/5568/17 про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, копії довідок-розрахунків заборгованості з аліментів за період з 01 грудня 2014 року по 31 травня 2023 року.
 
03 серпня 2023 року до суду надійшла в електронній формі заява ОСОБА_2 про зупинення провадження в справі до закінчення військового стану, обґрунтована тим, що відповідач на даний час проходить військову службу та перебуває в зоні бойових дій, в зв`язку з чим не має можливості з`явитись в судове засідання, однак дуже хоче приймати участь у розгляді вказаної цивільної справи.
До заяви відповідачем на підтвердження проходження військової служби надано копію витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині від 24 лютого 2022 року № 11 та копії військового квитка, згідно яких 24 лютого 2022 року ОСОБА_2 призваний Бориспільським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Київської області 24 лютого 2022 року стрільцем 3-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу стрілецької роти батальйону територіальної оборони (а. с. 41 - 46).
 
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
 
Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
 
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважує, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).
 
У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».
У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».
Наведені правові висновки підтримуються Верховним Судом в подальшому, зокрема в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі № 753/19628/17 (провадження № 61-9218св22), на яку в апеляційній скарзі посилалася ОСОБА_1 .
 
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
 
До основних засад судочинства частиною третьої статті 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін.
 
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції не врахував, що на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.
 
Тобто, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження в справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
 
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 456/2541/19 (провадження № 61-9550св22).
 
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження до закінчення строку дії воєнного стану в Україні, що взагалі не передбачено положеннями ст. 251 ЦПК України. 
 
Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині від 24 лютого 2022 року № 11 та військовий квиток ОСОБА_2 підтверджують лише призначення відповідача на посаду стрільця 3-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу стрілецької роти батальйону територіальної оборони, та не містять актуальної інформації на час звернення відповідача із клопотанням та постановлення оскаржуваної ухвали 04 серпня 2023 року.
 
За таких обставин, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та зробив неправильний висновок про зупинення провадження у справі до закінчення дії військового стану в Україні.
 
Враховуючи вищевикладене, ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2023 року не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Доводи апеляційної скарги, що правовідносини, відповідно до яких відповідач не сплачує аліменти, не бере участі в утриманні дітей, склалися задовго до оголошення воєнного стану, і що враховуючи доцільність та ймовірні наслідки зупинення провадження у малозначній справі, з урахуванням введення воєнного стану в Україні, відсутністю можливості встановлення конкретної дати його завершення, у контексті обставин справи про стягнення аліментів та наявних у ній процесуальних документів, проходження відповідачем військової служби не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції, на ґрунтуються на вимогах п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та відхиляються судом.
 
Відповідно до приписів п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
 
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.
 
Керуючись ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, 
 
 п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
            
Судді:                                                                                                             Кашперська Т.Ц.
            
                                                                                                                        Фінагеєв В.О. 
 
                                                                                                                        Яворський М.А.