Справа № 161/6827/23 	Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С. 	
Провадження № 22-ц/802/968/23  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
23 жовтня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Федонюк С. Ю.,
секретар судового засідання Власюк О. С., 
з участю позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист особистих немайнових прав, спричинених розповсюдженням недостовірної інформації, її збирання, зберігання, використання та поширення і відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2023 року,

                                          В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що він перебував у трудових відносинах із ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика». Відповідач працює у цьому товаристві начальником служби КВПіА.
У своїй службовій записці від 30.08.2021 у формі «письмовий документ відповідача про позивача, адресований іншій особі» відповідач розповсюдив недостовірні твердження з контекстом: «Наряд допуск для роботи на висоті був оформлений та проведений відповідний інструктаж, в якому слюсар ОСОБА_4 розписався, а ОСОБА_1 – проігнорував», адресованій заступнику генерального директора з безпеки ОСОБА_5 як спосіб поширення недостовірної інформації «а ОСОБА_1 – проігнорував» в контексті про події та явища, яких не існувало взагалі і є неправдиво перекручено їх дійсність.
Зазначена поширена недостовірна інформація порушує його немайнові права і є негативною за змістом контексту – як недостовірне вказування на характеристики позивача, як порушника вимог з охорони праці – на добросовісного, сумлінного працівника, якого відповідач без обов`язку незаконно принизив.
25.08.2021, перебуваючи на роботі, йому ніякого наряд-допуску не було показано, інструктажу про роботу на висоті не було оголошено і не було проведено, вказівок про інструктаж не було взагалі, журналу нарядів за період роботи з 24.04.2018 він ніколи не бачив і ніколи не чув про такі дії ні від колег по роботі, ні від відповідача.
Унаслідок порушення відповідачем його особистих немайнових прав, спричинених розповсюдженням недостовірної інформації, він зазнав моральної шкоди у вигляді втручання в особисте життя, душевного болю, страждань, хвилювань.
Ураховуючи наведене, просив визнати недостовірною інформацію – твердження: «а ОСОБА_1 – проігнорував», в контексті викладену у службовій записці від 30.08.2021, підписану, поширену відповідачем ОСОБА_3 , зобов`язати відповідача ОСОБА_3 спростувати зазначену недостовірну інформацію у тотожний її поширенню спосіб у 10-денний термін після рішення суду та стягнути моральну шкоду у розмірі 800 000 грн.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2023 року в позові відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про задоволення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
У судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.
Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду в частині вимог про захист особистих немайнових прав, спричинених розповсюдженням недостовірної інформації, її збирання, зберігання, використання та поширення з таких підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (статті 4, 5 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. 
Згідно з ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію (стаття 68 Конституції України).
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України).
Згідно з ч. ч. 4, 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
За змістом цієї норми утрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві.
Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежить від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» на посаді слюсаря з КВПіА допоміжних дільниць 6 розряду.
Позовні вимоги позивача зводяться до того, що у службовій записці начальника служби КВПіА ТОВ «Луцька картонна-паперова фабрика» Козака С. О. від 30.08.2021, що була адресована заступнику генерального директора з економічної безпеки ОСОБА_5 , поширена недостовірна інформація –твердження «а ОСОБА_1 – проігнорував» в контексті службової записки, яка порушує його особисті немайнові права, а саме характеризує його як порушника вимог з охорони праці, тобто принижує його, у результаті чого йому завдана моральна шкода.
З урахуванням цієї службової записки ОСОБА_1 наказом товариства від 13.09.2021 № 5-с притягнуто до дисциплінарної відповідальності, який позивачем було оскаржено у судовому порядку і рішенням суду у позові відмовлено та надано мотивовану оцінку усім доводам позивача, у тому числі і щодо інформації у службовій записці.
Сама по собі службова записка про порушення трудової дисципліни не породжує для особи, якої вона стосується, порушення її трудових прав, а в разі підтвердження викладеного приймається наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, право на оскарження якого гарантується трудовим законодавством.
Викладена інформація у службовій записці не може бути предметом захисту особистих немайнових прав, спричинених розповсюдженням недостовірної інформації, її збирання, зберігання, використання та поширення.
У даному випадку відсутній юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову.
Сторони перебували у трудових відносинах, у межах яких відповідачем, як посадовою особою товариства при виконанні своїх посадових обов`язків складено службову записку, на підставі якої було проведено службову перевірку та видано товариством наказ про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, який у подальшому було визнано законним.
Ураховуючи наведені обставини, позовні вимоги про захист особистих немайнових прав, спричинених розповсюдженням недостовірної інформації, її збирання, зберігання, використання та поширення є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.
Відмовляючи у позові в цій частині суд першої інстанції дійшов вірного висновку про їх безпідставність, але помилково обґрунтував свої висновки із посиланням на позовні вимоги позивача, пов`язані із захистом честі, гідності та ділової репутації, які у цьому позові не були його підставами.
Оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в позові, але при цьому дійшов помилкових висновків щодо підстав для такої відмови, то зазначена обставина відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни мотивувальної частини рішення суду від 10.08.2023 в частині позовних вимог про захист особистих немайнових прав, спричинених розповсюдженням недостовірної інформації, її збирання, зберігання, використання та поширення у редакції цієї постанови.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
З огляду на безпідставність позову про визнання недостовірною та спростування інформації у службовій записці, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.
Посилання в апеляційній скарзі на розгляд справи за заявленою недовірою судді – відхиляються апеляційним судом, оскільки ухвалою судді Луцького міськрайонного суду від 07.06.2023 заявлений відвід судді визнано необґрунтованим, а ухвалою суду від 08.06.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді відмовлено (а.с.28, 31).
Посилання в апеляційній скарзі на відмову суду у витребуванні доказів – відхиляються апеляційним судом, оскільки позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України). З урахуванням вимог ст. 84 ЦПК України суд може витребувати докази лише у випадку неможливості їх надати самостійно, про що має бути також відповідне підтвердження. Зазначених вимог процесуального законодавства позивачем не дотримано, у зв`язку із чим у суду були відсутні підстави для витребування доказів.
Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

                                         П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2023 року в частині вимог про захист особистих немайнових прав, спричинених розповсюдженням недостовірної інформації, її збирання, зберігання, використання та поширення змінити, виклавши його мотивувальну частину щодо зазначеної позовної вимоги у редакції цієї постанови.
У решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий – суддя        

Судді