ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2023 року                                                                                  
м. Чернівці
справа № 715/2508/22
провадження 22-ц/822/370/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Половінкіної Н. Ю. 

суддів Лисака І.Н., Одинака О.О.
секретаря Паучек І.А.
з участю представника відповідача Акціонерного товариства «Сенс Банк», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_1 
учасники справи:
позивач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

відповідач Акціонерне товариство «Сенс Банк», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа-Банк» 

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 на  рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 8 березня 2023 року, головуючий у першій інстанції Маковійчук Ю.В. 

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у вересні 2022 року звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», про припинення обтяження нерухомого майна.

Зазначали, що Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 вчинено договір кредиту 10 серпня 2006 року №548.

Виконання зобов`язання забезпечено договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідченим приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М., на підставі якого зареєстровано обтяження предмету іпотеки квартири АДРЕСА_1 3594276 від 11 серпня 2006 року.

Також Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір №1 про зміну умов договору іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М. 31 липня 2009 року, за яким зареєстровано обтяження предмету іпотеки 3594422 від 7 серпня 2009 року.

Вказували, що приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. вчинено виконавчий напис 20 червня 2011 року, яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 з метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», яке є правонаступником Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», в розмірі 71158 доларів США 53 центи та 15297 грн. 58 коп.

Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» надано ОСОБА_3 довідку про отриманий дохід у вигляді прощенного боргу від 2 вересня 2019 року №95, за якої банком задоволено забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Посилалися на припинення договору між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М., у зв`язку із припиненням основного зобов`язання.

Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2022 року зобов`язання за договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 кредиту від 10 серпня 2006 року №548 визнано припиненим.

Просили припинити обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 , номер запису про обтяження 3594276 від 11 серпня 2006 року та номер запису обтяження 3594422 від 7 серпня 2009 року.

Припинити обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 , номер запису про обтяження 3594334 від 11 серпня 2006 року та номер запису обтяження 3594381 від 31 липня 2009 року.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 збільшили позовні вимоги, просили визнати іпотеку припиненою та припинити обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, номер запису про обтяження 3594276 від 11 серпня 2006 року та номер запису обтяження 3594422 від 07 серпня 2009 року із скасуванням записів та їх державної реєстрації.

Визнати іпотеку припиненою та припинити обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 на праві власності, номер запису про обтяження 3594334 від 11 серпня 2006 року та номер запису обтяження 3594382 від 31 липня 2009 року із скасуванням записів та їх державної реєстрації.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 8 березня 2023 2023 року у позові ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», про визнання іпотеки припиненою та припинення обтяження нерухомого майна відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  в апеляційній скарзі просять рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», про припинення обтяження нерухомого майна задовольнити.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги
Зазначає, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2022 року зобов`язання за кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 від 10 серпня 2006 року №548 визнано припиненим.

Посилається на те, що рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2022 року є обов`язковим для всіх.

Також судом першої інстанції зроблено висновок про припинення іпотеки, оскільки Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», набуто право власності на іпотечне майно квартиру  АДРЕСА_2 , власником якої була ОСОБА_3 , шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки.

Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано положення ст.44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна. 

Суд першої інстанції безпідставно послався на рішення Чернівецького апеляційного суду від 25 листопада 2021 року, оскільки це судове рішення не має преюдиційного значення, ухвалено щодо іншого предмета позовних вимог та з інших підстав, учасники справи мали інший правовий статус.

Вказує, що у постанові Верховного суду від 22 вересня 2021 року у справі 715/162/20 (провадження 61-10447св20) зазначено, що зобов`язання вважається припиненим з часу отримання ОСОБА_3 28 листопада 2019 року повідомлення банку про анулювання боргу.

Станом на 28 листопада 2019 року офіційний курс долара США становив 23 грн. 97 коп., тобто прощено 1458922 грн. 72 коп.

У постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі №715/2699/19 (провадження №61-27819св20) встановлено вартість квартири АДРЕСА_2 в сумі 609353 грн. згідно зі звітом про незалежну оцінку та висновком про вартість майна від 29 березня 2019 року.

Тому вартість квартири АДРЕСА_2 в сумі 609353 грн. та прощення боргу в сумі 1458922 грн. 72 коп. значно перевищує розмір заборгованості ОСОБА_3 в сумі 71158 доларів США 53 центи та 17797 грн. 58 коп.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Акціонерне товариство «Сенс Банк», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа Банк», в апеляційній скарзі просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Зазначає, що приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. 12 квітня 2019 року здійснено реєстрацію права власності  на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк».
Тому мало місце звернення стягнення на один із двох предметів іпотеки в позасудовому порядку, а не належне виконання основного зобов`язання.
Після звернення стягнення на предмет іпотеки та часткового прощення (анулювання) боргу за кредитним договором залишилась заборгованість в сумі 6508083 грн. 71 коп.
Постановою Верховного Суду від 22 серпня 2022 року у справі №715/162/20 встановлено, «що розмір непогашеної заборгованості боржника перед кредитором становить 1239 доларів США 69 центів та 17797 грн. 58 коп., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 1239 доларів США 69 центів, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2520 грн. 08 коп., пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 12777 грн. 50 коп. та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 2500 грн.
За встановлених обставин Верховний суд погодився з висновком апеляційного суду про те, що у боржника перед банком є непогашена заборгованість за кредитним договором, що свідчить про те, що Акціонерне товариства «Укрсоцбанк» не звільнило ОСОБА_3 повністю від заборгованості, встановленої у виконавчому написі, та основне зобов`язання не є припиненим, тому немає підстав для припинення обтяження предмета іпотеки».
Вважає, що ОСОБА_2 безпідставно посилається на заочне рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2022 року за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання зобов`язання припиненим, оскільки не брав участі у справі, обставини, встановлені наведеним рішення, не мають преюдиційного значення для справи, що розглядається.
Ухвалення заочного рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2022 року пізніше ніж рішення у справі №715/162/20 не спростовує наявність непогашеної заборгованості.
ОСОБА_3 не є власником переданої в іпотеку квартири АДРЕСА_2 , тому обтяження такого майна не порушує права останньої.
Посилається на те, що законом не передбачено такого способу захисту прав як припинення договору іпотеки чи обтяження, ефективним способом захисту порушених прав позивача має бути позов про визнання іпотеки такою, що припинена.
Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у позові ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», про визнання іпотеки припиненою та припинення обтяження нерухомого майна, дійшов висновку про відсутність підстав для захисту права ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у обраний спосіб. 
На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про недоведеність порушення права ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_3 не є власником предмета іпотеки квартири АДРЕСА_2 , не зверталася до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», чи державного реєстратора із заявою про припинення іпотеки та обтяження нерухомого майна.
Водночас судом першої інстанції встановлено, що у ОСОБА_3 перед банком є непогашена заборгованість, що свідчить про те, що основне зобов`язання за кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 від 10 серпня 2006 року №548 не припинено, тому немає підстав для припинення обтяження предмета іпотеки квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Разом з тим суд першої інстанції вказав, що заочне рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 січня 2022 року, яким визнано припиненими зобов`язання за договором між Акціонерного товариства "Альфа-Банк» та ОСОБА_3 кредиту від 10 серпня 2006 року №548 не має преюдиційного значення, оскільки ОСОБА_2 не був учасником справи.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає в частині.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 вчинено договір кредиту 10 серпня 2006 року №548.

Виконання зобов`язання  забезпечено договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3  іпотеки від 11 серпня 2006 року №548, посвідченим приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М., на підставі якого зареєстровано обтяження предмету іпотеки квартири  АДРЕСА_2 номер запису про обтяження 3594334 від 11 серпня 2006 року. 

Також між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 вчинено договір іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідченим приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М., на підставі якого зареєстровано обтяження предмету іпотеки квартири АДРЕСА_1 номер запису обтяження 3594276 від 11 серпня 2006 року. 

Крім того, Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір №1 про зміну умов договору іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М. 31 липня 2009 року, за яким зареєстровано обтяження предмету іпотеки 3594422 від 7 серпня 2009 року.

Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. вчинено виконавчий напис 20 червня 2011 року, яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 з метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», яке є правонаступником Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», в розмірі 71158 доларів США 53 центи та 15297 грн. 58 коп.
Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. 12 квітня 2019 року здійснено реєстрацію права власності  на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк».
Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» надано ОСОБА_3 довідку про отриманий дохід у вигляді прощенного боргу від 2 вересня 2019 року №95, відповідно якої банком задоволено забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 .
Постановою Верховного Суду від 22 серпня 2022 року у справі №715/162/20 встановлено, «що розмір непогашеної заборгованості боржника перед кредитором становить 1239 доларів США 69 центів та 17797 грн. 58 коп., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 1239 доларів США 69 центів, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2520 грн. 08 коп., пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 12777 грн. 50 коп. та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 2500 грн».
Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2022 року зобов`язання за кредитним договором від 10 серпня 2006 року №548 визнано припиненим.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права 
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. 

Предметом позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останні просили ухвалити судове рішення, є визнання іпотеки припиненою, припинення обтяження квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, номер запису про обтяження 3594276 від 11 серпня 2006 року та номер запису обтяження 3594422 від 07 серпня 2009 року, обтяження квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 на праві власності, номер запису про обтяження 3594334 від 11 серпня 2006 року та номер запису обтяження 3594382 від 31 липня 2009 року із скасуванням записів та їх державної реєстрації.

Обставинами, якими ОСОБА_2 , ОСОБА_3 обгрунтовували позовні вимоги, зазначалося припинення договору між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 іпотеки від 11 серпня 2006 року №548, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М., договору між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М., на підставі визнання заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2022 року зобов`язання за кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 від 10 серпня 2006 року №548 припиненим.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Судувід 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5)). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14)).
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.
За положеннями частини першої статті 593 ЦК України припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується.
Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.
Отже, слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.
Таким чином, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором.
Вказаний правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14.
Ураховуючи наведене посилання Акціонерного товариства «Сенс Банк», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в апеляційній скарзі на обрання ОСОБА_3 , ОСОБА_2 неефективного способу захисту є неспроможними. 
Звернення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа-Банк», про визнання іпотеки припиненою є належним способом захисту, формулювання позовних вимог шляхом визнання іпотеки припиненою відповідає положенням статті 599 ЦК України та статті 17 Закону України «Про іпотеку».
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У §145 рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява №22414/93, [1996] ECHR 54) суд зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.
У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейського суду з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейського суду з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.
Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Такі правові позиції Верховний Суд виклав в постановах від 22 травня 2019 року у справі №310/7353/13-ц та від 17 березня 2020 року у справі 274/4841/17.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
У зв`язку із тим, що припинення основного зобов`язання має наслідком і припинення іпотеки, то відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина 2 статті 593 ЦК України, частина 3 статті 17 Закону України «Про іпотеку»).
Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору).
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.
Відповідний правовий висновок викладений у пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19).
З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 742/985/18-ц (провадження № 61-4764св19).
У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/26402/20, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16, зроблено висновок, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Зняття обтяження з нерухомого майна здійснюється безпосередньо судом, який розглядає спір про припинення іпотеки, а не шляхом покладення відповідного зобов`язання на державного реєстратора.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що «виключення запису про обтяження (зокрема на підставі судового рішення) саме по собі не припиняє іпотеки, яка залишається чинною. […]
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 593 ЦК України застава (іпотека) припиняється у разі реалізації предмета застави (іпотеки), а не у зв`язку зі скасуванням обтяження, зокрема обмеження щодо розпорядження майном боржника. При цьому виключення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку не є підставою для припинення іпотеки, оскільки така підстава не передбачена законом. […]
Виключення на підставі судового рішення відомостей про право іпотеки з Державного реєстру іпотек не може впливати на чинність іпотеки, оскільки така підстава припинення іпотеки не передбачена законом».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі  № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88 цс 19) зазначила, що суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження земельної ділянки та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.
З огляду на наведене заслуговують на увагу твердження Акціонерного товариства «Сенс Банк» в апеляційній скарзі на обрання ОСОБА_3 , ОСОБА_2 неналежного способу захисту як припинення обтяження нерухомого майна та скасування запису про обтяження.
Встановлено, що Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 вчинено договір кредиту 10 серпня 2006 року №548.

Договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3  іпотеки від 11 серпня 2006 року №548, посвідченим приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М., на підставі якого зареєстровано обтяження предмету іпотеки квартири  АДРЕСА_2 номер запису про обтяження 3594334 від 11 серпня 2006 року. 

Також між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 вчинено договір іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідченим приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М., на підставі якого зареєстровано обтяження предмету іпотеки квартири АДРЕСА_1 номер запису обтяження 3594276 від 11 серпня 2006 року. 

Крім того, Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір №1 про зміну умов договору іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М. 31 липня 2009 року, за яким зареєстровано обтяження предмету іпотеки 3594422 від 7 серпня 2009 року.
Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. 12 квітня 2019 року здійснено реєстрацію права власності  на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк».
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. 
Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання та є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку», відповідно до частини першої якої іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
У постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1685цс16 зроблено висновок, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.
Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). 
Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2022 року зобов`язання за кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 від 10 серпня 2006 року №548 визнано припиненим.
Частиною першою статті 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
Пунктом 7 частини третьої статті 2 ЦПК України до основних засад цивільного судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Набрання судовим рішенням законної сили та його обов`язковість є невід`ємними складовими принципу остаточності судового рішення - res judicata, що, у свою чергу, є складовою частиною верховенства права
Так, Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» зазначив, що «...одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву».
Отже, у розглядуваній справі перегляд заочного рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2022 року за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання зобов`язання припиненим та висновків, зроблених за результатами розгляду іншої судової справи, суперечитиме принципу res judicata, тобто остаточності судового рішення та недопустимості повторного розгляду вже вирішеного судом питання (справи).
Тому доводи відзиву на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа-Банк», що обставин, встановлені наведеним заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2022 року не мають преюдиційного значення для цієї справи не заслуговують на увагу.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
Оскільки основне зобов`язання за кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 від 10 серпня 2006 року №548 визнано припиненим, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для припинення зобов`язання за договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідченим приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М., на порушення норм матеріального права.
Згідно із частиною 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі, зокрема, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі набуття заставодержателем права власності на предмет застави. 
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 травня 2018 року у 
справі № 367/2271/15-ц (провадження № 14-146цс18) зробила висновок, що суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, та у разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.
Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. 12 квітня 2019 року здійснено реєстрацію права власності  на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк».
Акціонерне товариство «Сенс Банк» у відзиві на апеляційну скаргу вказувало на звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 в позасудовому порядку.
Ураховуючи, що право власності на предмет іпотеки зареєстроване за іпотекодержателем Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», правовідносини між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфі-Банк» та ОСОБА_3 з договору іпотеки від 11 серпня 2006 року №548, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М., припинилися.
Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність  підстав вважати порушеними права  ОСОБА_3  в правовідносинах між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфі-Банк» та ОСОБА_3 з договору іпотеки від 11 серпня 2006 року №548, у зв`язку з чим у позові ОСОБА_3 до Акціонерне товариство «Сенс Банк», про визнання іпотеки припиненою слід відмовити з указаних мотивів.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У такому разі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08 березня 2023 року частині відмови у позові  ОСОБА_2  про визнання іпотеки припиненою підлягає скасуванню, в решті - зміні з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України. 

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 8 березня 2023 року в частині відмови у позові  ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа-Банк», про визнання іпотеки припиненою скасувати. 

Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», яке є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа-Банк», про визнання іпотеки припиненою задовольнити.
Припинити іпотеку за договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», та ОСОБА_2 від 11 серпня 2006 року №548.

В решті рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 8 березня 2023 року змінити в мотивувальній частині, виклавши в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 28 липня 2023 року.

Головуючий                                                                  Н. Ю. Половінкіна

Судді                                                                                 І. Н. Лисак

О. О. Одинак