ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 листопада 2023 року           справа №200/6596/19-а 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Усенко Т.І., за участю представника відповідача – Лаврушина К.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 р. у справі № 200/6596/19-а (головуючий І інстанції Мозговая Н.А.) за позовом Суб`єкта підприємницької діяльності – фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Донецькій області про визнання протиправною та скасування   вимоги, - 

                                                              У С Т А Н О В И В:  

В березні 2019 року суб`єкт підприємницької діяльності – фізична особа ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області  про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.10.2018 року №0016831302 у сумі 171151 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі акту від 01.10.2018 року № 1117/05-99-13-02/ НОМЕР_1 за результатами документальної планової виїзної перевірки фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2017 року відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.10.2018 року №0016831302 у сумі 171151 грн. Позивач вважає таку вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, посилаючись на вимоги пункту 9-4 ”    розділу VIII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 2464-VІ, відповідно до якої платники єдиного внеску, визначені  статтею 4 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у  статті 2 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Відповідачем по справі 19.04.2019 року надано заперечення на адміністративний позов, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити з наступних підстав.
Згідно пункту 28 розділу І Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”  внесено зміни до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” (далі – Закон № 1669), зокрема, вилучено п.п. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669  та, відповідно, скасовано пункт 9-4 розділу VІІІ  “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 2464-VІ  щодо звільнення від виконання обов`язків, передбачених частиною другою ст. 6 Закону № 2464-VІ платників ЄВ, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.
Отже, зазначив, що законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання   зобов`язань по єдиному внеску платниками, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася  антитерористична операція,  у зв`язку з чим ФОП ОСОБА_1  не звільняється від виконання своїх  обов`язків, передбачених частиною другою ст. 6 Закону № 2464-VІ  щодо своєчасності та повноти  сплати  єдиного внеску.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 05.10.2018 року №0016831302 у сумі 171151грн. виділено в окреме провадження. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/3636/19-а. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.06.2023 року поновлено провадження у справі; призначено підготовче засідання у справі на 20.06.2023 року. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року замінено відповідача в адміністративній справі №200/6596/19-а Головне управління ДФС у Донецькій області  на його правонаступника - Головне управління ДПС у Донецькій області відкладено підготовче засідання на 26.06.2023 року. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 03.07.2023 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 р. у справі № 200/6596/19-а позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.10.2018 року №0016831302 Головного управління ДПС у Донецькій області зі сплати єдиного внеску у сумі 171151 грн.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно пункту 28 розділу І Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”  внесено зміни до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” (далі – Закон № 1669), зокрема, вилучено п.п. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669  та, відповідно, скасовано пункт 9-4 розділу VІІІ  “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 2464-VІ  щодо звільнення від виконання обов`язків, передбачених частиною другою ст. 6 Закону № 2464-VІ платників ЄВ, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.
Отже, зазначив, що законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання   зобов`язань по єдиному внеску платниками, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася  антитерористична операція,  у зв`язку з чим ФОП ОСОБА_1  не звільняється від виконання своїх  обов`язків, передбачених частиною другою ст. 6 Закону № 2464-VІ  щодо своєчасності та повноти  сплати  єдиного внеску.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.       
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1  зареєстрована у якості фізичної особи - підприємця та   згідно ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС-України) здатна   здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.
Відповідач, Головне управління ДПС у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України   повноваження, згідно ст. 43 КАС України здатний   здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.
Судом встановлено, що Головним управління   ДФС у Донецькій області   на підставі наказу № 1430 від 15.08.2018 року проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2017 року, за результатами якої складено акт від 01.10.2018 року № 1117/05-99-13-02/ НОМЕР_1 .
Вказаною перевіркою, зокрема, встановлено, що позивач в порушення пункту 2 частини 1 статті 7, частини 3 статті 7, частини 5 статті 8 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 8 липня 2010 року № 11 2464-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 171151,42 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 80709,42 грн., за 2016 рік на суму 90442,0 грн., за рахунок заниження бази нарахування єдиного внеску, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини.
На підставі наведеного акта перевірки контролюючим органом прийнято наступні рішення: податкове повідомлення – рішення №0016931302 від 05.11.2018 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи з   фізичних осіб у сумі 4697817,94 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 1174454,49 грн., всього -   на суму 5872272,43 грн.; податкове повідомлення – рішення № 0016861302 від 05.11.2018 року про застосування штрафу у розмірі 50% з ПДВ у сумі 811  465,50 грн.; податкове повідомлення - рішення №0016871302 від 05.11.2018 року про застосування штрафних санкцій з ПДВ у сумі 680 грн.; податкове повідомлення – рішення №0016951302 від 05.11.2018 року про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 414309,49 грн. та застосовано штрафну санкцію в   сумі 103577,37 грн., всього на суму 517886,86 грн.; рішення №0016791302 від 05.11.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 2037 грн.; рішення № 0016801302 від 05.11.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 85  576 грн. 
05.11.2018 року Головним управління ДФС в Донецькій області винесена вимога №Ф-0016831302 про сплату боргу (недоїмки), за якою: “Відповідно до  статі 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”  та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, акта перевірки від 01.10.2018 року №1117/05-99-13-02/1994707981 Головне управління ДФС в Донецькій області ВИМАГАЄ сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 171151 грн”. 
Вказані рішення оскаржені позивачем до ДПС України та рішеннями від 18.01.2019 року № 2671/6/99-99-11-05-02-25, від 14.02.2019 року № 7406/6/99-99-11-05-01-25, №7417//6/99-99-11-05-02-25 залишені без змін.
12 березня 2019 року, не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДФС в Донецькій області від 05.11.2018  №0016931302, № 0016861302, №0016871302, №0016901302, №0016941302, №0016951302, та рішеннями Головного управління ДФС в Донецькій області про застосування штрафних санкцій від 05.11.2018  -№0016771302, -№0016791302, № 0016801302 суб`єкт підприємницької діяльності – фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання їх протиправними та скасування.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та    вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначені Податковим кодексом України.
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з вимогами   ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
П.п.   16.1.4. п.16.1   ст.16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом   116.1. ст.   116 Податкового Кодексу України передбачено, що у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.
Відповідно до п.п. 14.1.153 ст.14 Податкового Кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу;
Пунктом   60.1. ст.  60 Податкового Кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:
60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;
60.5. У випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Закон України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 8 липня 2010 року №2464-VI   визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку,
Пунктом 1 ст. 25 вказаного Закону передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього   Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає  Закон України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
Згідно з частиною другою  статті 2 Закону № 2464-VI  виключно цим  Законом  визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до положень пункту 1 частини 2  статті 6 Закону № 2464-VI  платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені  статтею 9 Закону № 2464-VI. Частиною восьмою цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої  статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Стаття 25 Закону № 2464-VІ  регламентує заходи впливу та стягнення, і частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього  Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього  Закону  зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Пунктом 3 частини 11 цієї статті передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який нараховано таку суму, але не більше як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внесу.
Згідно пункту 3 частини 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449,   для розрахунку зазначеного штрафу кількість звітних періодів розраховується, починаючи з місяця, на який припадає термін подання звітності за період, за який донараховано (обчислено) суми єдиного внеску, та закінчується місяцем, на який припадає отримання таким платником акта перевірки від органу доходів і зборів або в якому він подав звітність, де зазначено такі донараховані суми.             
Закон України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” № 1669-VII від 02 вересня 2014 року  (далі - Закон № 1669-VII), який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.    
Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 1669-VII внесено зміни до  Закону № 2464-VІ, а саме підпункт “б”    розділу VIII “Прикінцеві та перехідні положення” (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції  Закону  з 13 березня 2015 року) такого змісту:
“ 9-4.    Платники єдиного внеску, визначені  статтею 4 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у  статті 2 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим  Законом  за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у  статті 2 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу”.
Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України”.
На виконання абзацу третього пункту 5  статті 11 “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”  розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р  затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з  розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р), яке втратило чинність.
Згідно з  розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р “Про  затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України” м. Торецьк віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Надаючи правову оцінку обставинам цієї справи, суд виходить з того, що саме перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення  Закону № 2464-VІ.
Місто Торецьк Донецької області, на території якого розташовано податковий орган (Торецьке відділення Константинівської ОДПІ), де перебуває на обліку позивач як платник єдиного внеску, м. Маріуполь Донецької області, де розташований податковий орган, який прийняв спірні рішення входили на момент виникненняспірних правовідносин до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених  розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р  (втратило чинність) і  розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р  (чинне).
З огляду на дію абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 2464-VІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим  Законом  за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Отже, позивач звільняється від відповідальності за ненарахування сум єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція (протягом спірного періоду згідно редакції Закону №2464 VІ, чинної на момент виникнення спірних правовідносин.
У межах спірних відносин суми єдиного внеску визначені за період з грудня 2015 року по жовтень 2018 року, тобто за період проведення антитерористичної операції, за наявності умови перебування позивача як платника єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому в місті проведення цієї операції, без врахування положень  Закону, який прямо забороняє притягнення до відповідальності за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, що прямо передбачено  пунктом 9-4  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ.
Враховуючи викладене, вимога щодо сплати сум єдиного внеску за період з грудня 2015 року по жовтень 2018 року   є протиправною.
Крім того, 11 листопада 2021 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду адміністративний позов суб`єкта підприємницької діяльності – фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішень про застосування штрафних санкцій задоволено частково.
Судом у тому числі визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № 0016801302 від 05.11.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 85  576 грн.
29 березня 2023 року постановою Першого апеляційного адміністративного суду рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у справі № 200/3636/19-а за позовом   Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області - відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій - залишено без змін.
Судом при розгляді справи №200/3636/19а встановлено безпідставність застосування відповідальності за порушення п.2 ч.1 ст.7, ч.3 ст.7, ч.5 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування".
Відповідно до п.4  ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 р. у справі № 200/6596/19-а- залишити без задоволення.                                                                                         
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 р. у справі № 200/6596/19-а - залишити без змін.                                                                                           
Повне судове рішення складено 09 листопада 2023 року.                             
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     І.В. Геращенко

                                                                                                               І.Д. Компанієць