ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Снігур С.В. на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 23 жовтня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою,  ОСОБА_1 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривень на користь держави.
Згідно постанови суду, 31.08.2023 року о 19 год. 29 хв. по вул. Калинівська, 13 А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольцваген пасат», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись із постановою, адвокат Снігур С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що дана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, матеріалам та фактичним обставинам справи, та є такою, що підлягає скасуванню. 
Зазначає, що з протоколу серії ААД №387329 від 31.08.2023 р., який складено о 20 год. 01 хв. чітко зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння саме в медичному закладі відмовився. Саме направлення на огляд водія було виписано 31.08.2023 року о 20 год. 04 хв., тобто після складання адміністративного протоколу.

ЄУНСС №726/2088/23                                  Головуючий у І інстанції: Мілінчук С.В. 
Провадження №33/822/709/23                                  Доповідач: Станковська Г.А. 
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
Звертає увагу суду на те, що з відеоматеріалів не вбачається факту безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинення, а лише наявні дані, як працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , який знаходився біля припаркованого транспортного засобу. Таким чином, з долученого відео не убачається даних щодо того, що транспортний засіб дійсно здійснював рух під керуванням саме ОСОБА_1 ..
У зв`язку із тим, що працівники поліції не надали належного доказу факту безпосереднього керування т/з ОСОБА_1 , а отже в останнього відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Крім цього, ОСОБА_1 було запропоновано працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився та пройшов тестування, яким було виявлено стан сп`яніння - 2,44 проміле, однак останнє калібрування технічного приладу «Драгер «Alcotest-7510» відбулося 26.09.2022 року, тобто на момент використання даного приладу строки технічного обслуговування його пройшли.
Даний факт також підтверджує, що відсутня подія вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер «Alcotest-7510» був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, а тому такий огляд вважається недійсним.
Просив скасувати постанову суду першої інстанції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
До початку апеляційного розгляду, адвокат Снігур С.В. скерував до суду клопотання про проведення розгляду його апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_1 без участі захисника та правопорушника. Апеляційні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.
За таких обставин, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Перевіривши доводи апеляційної скарги апелянта, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.
Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Згідно п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими, а відповідно до п.2.4 на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
Заперечення адвокатом в апеляційній скарзі вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.
Пункт 2.9.а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КпАП України.
Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №387329 від 31.08.2023 року, яким встановлено, що 31 серпня 2023 року о 19 год. 29 хв. в м. Чернівці по вул. Калинівська, 13А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 7510». Відповідно до тесту №502 проведеному 31.08.2023 о 19 год. 54 хв. водій дійсно керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний – 2,44 проміле. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.9.а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено документи, а саме посвідчення водія НОМЕР_3 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_4 .
Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 було відсторонено. 
З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлено в повному обсязі, який останній особисто підписав. Будь яких заперечень, незгоди, зауважень чи клопотань не заявив (а.с.1). 
На думку суду, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості необхідні для правильного вирішення даної справи, а тому є належним і допустимим доказом у справі.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться: 
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 було виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння, як: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, виражене тремтіння пальців рук. Огляд було проведено о 19 год. 54 хв. 31.08.2023 за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510» ARMF-0243, результат огляду на стан сп`яніння – 2,44 ‰.
До акту огляду додано роздруківку зі спеціального приладу Drager Alcotest 7510» ARMF-0243, на якій зафіксовано результат огляду - 2,44 ‰. 
Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківку до нього підписано ОСОБА_1 (а.с.2,3).
З направлення на огляд водія транспортного засобу вбачається, що ОСОБА_1 було направлено до ЧОНД, так як у нього було виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, виражене тремтіння пальців рук. Однак, такий огляд в ЧОНД не проводився, так як факт стану сп`яніння було встановлено за допомогою спеціального технічного засобу приладу «Drager Alcotest 7510» ARMF-0243, результат якого склав – 2,44‰ (а.с.4).
Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи відеозаписами.
Зокрема, відеозаписи з бодікамер поліцейських узгоджується з наявними у справі письмовими доказами та відображають процес спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та результат тесту, а також те, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі (а.с.7).
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про неналежність вказаного відеозапису як доказу, оскільки на ньому зафіксовано всі обставини події, які підлягають доказуванню у цій справі та факт порушення ОСОБА_1 п.2.9.а) ПДР. Підстав вважати матеріали відеофіксації недостовірними апеляційний суд не вбачає.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що надані докази є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Встановлено, що працівники поліції дотримались вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.
У своїй апеляційній скарзі захисник Снігур С.В. посилається на ряд порушень, допущених поліцейськими та районним судом, однак вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростовують факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Окрім того, факт керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 підтверджується постановою про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, згідно якої останній керуючи т/з не виконав вимогу д.р. 1.3 «Подвійна суцільна лінія» та здійснив її перетин, чим порушив вимоги п.8.5-1. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. 
В цій частині доводи захисника, що поліціанти під`їхали до автомобіля, який вже стояв і ОСОБА_1 був біля нього є вірними, однак не спростовують факту керуванням т/з водієм та порушення ним ПДР, чого останній не заперечував і свою вину визнав у повному обсязі. 
Також не заслуговують на увагу суду посилання захисника про недостовірність результатів газоаналізатора в силу його несвоєчасного технічного обслуговування, оскільки, як вірно встановив районний суд, згідно з наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747, міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» становить один рік, а як убачається з матеріалів справи, останнє калібрування приладу, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння, проводилось 26.09.2022 року, тобто в межах міжповірочного інтервалу, а наступна його повірка повинна бути 26.09.2023 р..
       Окрім цього, слід зазначити, що матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний з протоколом про адміністративне правопорушення та проведеним оглядом, а неправомірні дії працівників поліції щодо порушення його огляду на стан сп`яніння не були предметом окремого оскарження в суді. 
Таким чином, районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -    

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Снігур С.В. - залишити без задоволення, а постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 23 жовтня 2023 року відносно  ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернівецького
апеляційного суду Г.А. Станковська