ОКРЕМА ДУМКА
Суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.
 
04 жовтня 2023 року
м. Київ
 
справа № 307/57/14-ц
провадження № 61-4674св23  
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач), суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,постановою від 04 жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнив, постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року скасував, ухвалу Тячівського районного суду від 26 вересня 2022 року змінив, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
 
З результатами касаційного розгляду справи та мотивами прийнятої постанови Верховного Суду не можемо погодитись з таких міркувань. 
 
Суть справи
 
У 2022 році товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулося з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, мотивуючи її тим, що при пересилці виконавчою службою винесеної 27 грудня 2019 року постанови про повернення виконавчого документа № 52623610  про стягнення заборгованості в розмірі 415 060,32 грн і 3 654 грн судового збору з ОСОБА_3 на користь ВАТ «КБ «Надра» стягувачу на підставі пункту 4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), цей виконавчий документ втрачено, у зв`язку з чим є підстави для видачі його дубліката. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена 27 грудня 2019 року, тобто строк повторного пред`явлення виконавчого документа встановлюється до 27 грудня 2022 року, що відповідає вимогам частини 1 статті 12 Закону № 1404-VIII.
 
Судові рішення у справі
 
Ухвалою Тячівського районного суду від 26 вересня 2022 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відмовлено у зв`язку з недоведеністю факту втрати виконавчого листа.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено, скасовано ухвалу Тячівського районного суду від 26 вересня 2022 року. Заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про видачу дубліката виконавчого листа задоволено. Видано дублікат виконавчого листа по справі № 307/57/14-ц про стягнення заборгованості в розмірі 415 060,32 грн і 3 654,00 грн судового збору з ОСОБА_3 на користь ВАТ «КБ «Надра», стосовно боржника ОСОБА_3 . 
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що :
04 жовтня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа № 307/57/14-ц від 02 квітня 2014 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 19/МБ-26 у сумі 415 060,32 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 27 грудня 2019 року заступником начальника відділу Дзябко С. І. керуючись пунктом 4 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Отже, відповідно до пункту 1 частини першої, частин другої, третьої статті 23 Закону № 606-XIV, частин четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався і не був пропущений на момент звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа;
виконавчий документ втрачено, оскільки у матеріалах справи відсутні докази повернення (вручення) органом державної виконавчої служби стягувачу виконавчого листа, а також документи, що підтверджують надіслання органом виконавчої служби постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві;
рішення Тячівського районного суду в справі № 307/57/14-ц від 11 березня 2014 року не виконано (доказів протилежного матеріали справи не містять), а виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист ні у стягувача, ні в органі виконавчої служби на виконанні не перебуває. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.
 
Арґументи касаційної скарги
 
03 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, яка підписана представником Марківим Р. Б., на постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, у якій просив її скасувати і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що:
апеляційним судом не було взято до уваги, що ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 березня 2021 року було відмовлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у видачі дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 307/57/14-ц та у поновлені пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання і у цій частині ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» указана ухвала не оскаржувалась, набрала законної сили, тому в частині відмови заявнику в поновлені строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не може бути предметом розгляду в апеляційній інстанції;
апеляційним судом було зроблено помилковий висновок стосовно обрахунку строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Судом апеляційної інстанції не було враховано, що згідно частини першої та другої статті 22 Закону № 606-XIV в редакції, що діяла на момент прийняття рішення та видачі на підставі нього виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.
 
Фактичні обставини справи
 
Суди встановили, що рішенням Тячівського районного суду в справі 
№ 307/57/14-ц від 11 березня 2014 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 19/МБ-26 в сумі 415 060,32 грн шляхом звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна - на земельну ділянку загальною площею 0,1657 га з розташованим на ній незавершеним будівництвом готельним комплексом готовністю 70 %, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме: продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, установленою у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «Надра» та 3 654 грн судового збору.
 
Ухвалою Тячівського районного суду від 11 березня 2021 року в справі № 307/57/14-ц (провадження № 6/307/27/21) заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено частково, замінено стягувача ВАТ «КБ «Надра» на стягувача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» по цивільній справі № 307/57/14-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 про звернення стягнення, згідно з рішенням Тячівського районного суду від 11 березня 2014 року, а в іншій частині заяви, тобто у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та у видачі дубліката виконавчого листа, відмовлено.
 
При постановленні вказаної ухвали суд вказав, що:
згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження з відкритим доступом на сайті, за параметрами пошуку щодо боржника ОСОБА_3 та стягувача ПАТ КБ «Надра» відкриті виконавчі провадження відсутні, що підтверджує факт відсутності на виконанні у будь-якому відділі державної виконавчої служби чи приватного виконавця виконавчих листів про стягнення боргу з ОСОБА_3 ;
ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за боргом через чотири роки після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання в цій справі;
заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа не містить обґрунтування поважності причин пропуску такого строку. Не надано суду заявником і доказів поважності пропуску строку.
 
При вирішенні в цьому провадженні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікату виконавчого листа встановлено, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» 04 серпня 2022 року звернулося до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із запитом стосовно виконання виконавчого листа виданого по справі № 307/57/14. Надано відповідь від 17 серпня 2022 року, що такий виконавчий лист не перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби.
 
04 жовтня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа № 307/57/14-ц від 02 квітня 2014 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 19/МБ-26 у сумі 415 060,32 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
27 грудня 2019 року заступником начальника відділу Дзябко С. І. керуючись пунктом 4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.
 
Згідно акту від 12 березня 2021 року огляду матеріалів кредитної справи № 19/МБ-26 від 24 березня 2008 року в матеріалах кредитної справи, де боржником, зокрема, є ОСОБА_3 оригінал виконавчого листа по справі № 307/57/14 відсутній.
 
У матеріалах справи відсутні докази повернення (вручення) органом державної виконавчої служби стягувачу виконавчого документа (виконавчого листа № 307/57/14-ц) та документи, що підтверджують надіслання органом виконавчої служби постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві.
 
Мотиви прийнятого судом касаційної інстанції судового рішення
 
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що:
«У справі, що переглядається:
при задоволенні заяви про видачу дублікату апеляційний суд уважав, що строк для пред`явлення виконавчого листа не пропущено, та виконавчий лист втрачено, а тому існують підстави для видачі дублікату виконавчого листа;
апеляційний суд не врахував, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви;
апеляційний суд не звернув увагу, що ухвалою Тячівського районного суду від 11 березня 2021 року в справі № 307/57/14-ц (провадження № 6/307/27/21) в поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено та встановлено пропуск строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ухвала від 11 березня 2021 року набрала законної сили. 
 
За таких обставин апеляційний суд зробив неправильний висновок про задоволення заяви і оскаржену постанову апеляційного суду належить скасувати. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви з двох підстав (пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та відсутності доказів втрати виконавчого листа). Тому ухвалу суду першої інстанції слід змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.».
 
Не можемо погодитись із зазначеним з таких мотивів.
 
Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19).
 
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.
 
Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
 
Аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності. Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18).
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справа № 201/13239/15-ц (провадження № 14-75цс22) зроблено висновок, згідно з яким «строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII). Повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з підстав, визначених у частині четвертій статті 4 та у частині третій статті 5 Закону № 1404-VIII, не перериває строк пред`явлення такого документа до виконання».
 
У цьому провадженні за заявою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікату виконавчого листа встановлено, що 04 жовтня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 307/57/14-ц від 02 квітня 2014 року, а 27 грудня 2019 року виконавчий лист на підставі пункту 4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачеві.
 
Тому апеляційний суд зробив правильний висновок, що відповідно до пункту 1 частини першої, частин другої, третьої статті 23 Закону № 606-XIV, частин четвертої, п`ятої статті 12 Закону № 1404-VIII трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався і строк його пред`явлення до виконання встановлюється з дня його повернення (з 27 грудня 2019 року по 27 грудня 2022 року) та не сплинув до 25 серпня 2022 року, на день звернення стягувача із заявою про видачу дубліката виконавчого листа. 
 
Тобто вказаний строк не пропущений, що не вимагало від стягувача звернення з окремою заявою про його поновлення.
 
У статті 258 ЦПК України визначено, що судовими рішеннями є ухвали, рішення, постанови, накази. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови. У випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу.
 
Видача дубліката виконавчого листа є процесуальним питанням, пов`язаним з виконанням судових рішень (стаття 370 розділу VI ЦПК України в редакції до 15 грудня 2017 року), яке Законом № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року винесено в «Перехідні положення» чинної редакції ЦПК України у зв`язку з запровадженням порядку видачі судом виконавчого листа в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
 
Ухвалою Тячівського районного суду від 11 березня 2021 року в справі № 307/57/14-ц (провадження № 6/307/27/21) вирішувались саме процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення, якою заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено частково, замінено стягувача ВАТ «КБ «Надра» на стягувача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та у видачі дубліката виконавчого листа відмовлено, зроблено висновок про пропуск строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
 
Вказана ухвала суду не зумовлює преюдиційного значення для вирішення процесуального питання видачі дубліката виконавчого листа у цьому провадженні, оскільки відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України таке значення мають лише обставини,встановлені рішенням суду, а не висновки ухвали суду з вирішення процесуального питання.
 
ЦПК України не містить і обмежень щодо звернення стягувача до суду для вирішення вказаного процесуального питання повторно, зокрема за наявності ухвали суду про відмову в поновленні строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Отже, зазначена ухвала і викладені в ній висновки не можуть бути перешкодою для задоволення повторно поданої заяви стягувача про видачу дубліката виконавчого листа, за наявності доказів того, що строк пред`явлення його до виконання не пропущений. 
 
Оскільки у цьому провадженні при вирішенні заяви стягувача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про видачу дубліката виконавчого листа судом апеляційної інстанції на підставі відповідних доказів встановлено, що строк пред`явлення його до виконання не пропущено, постанову суду апеляційної інстанції про задоволення цієї заяви належало залишити без змін.

Судді:                                                                                     Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук