ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 грудня 2023 року           справа №200/1886/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченко І.В., Компанієць І.Д. , розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 р. у справі № 200/1886/23 (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                              У С Т А Н О В И В:  

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом  до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходив військову службу у Донецькому зональному відділі Військової служби правопорядку та був звільнений зі служби наказом НГШ-ГК ЗС України від 27 червня 2018 року №348 у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Позивач зазначив, що 11 лютого 2023 року він звернувся з листом до відповідача про здійснення перерахунку що до виплат грошової допомоги з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди яка не була включена до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби відповідно до Постанови КМУ від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій». Позивач зауважив, що своїм листом відповідач від 18.02.2023 року № 1058/ЮН відмовив йому у задоволенні заяви із посиланням на відсутність законних підстав для включення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби з посиланням на інструкції №260, №550 видані Міністерством оборони України. Позивач з такими діями відповідача не погоджується у повному обсязі. Позивач зазначив, що відповідно до наказу про звільнення з військової служби від 27.06.2018 року №348 його було виключено із списків особового складу Донецького зонального відділу військової служби правопорядку від 09 серпня 2018 року та при виплаті одноразової допомоги відповідач протиправно не включив в її розмір щомісячну додаткову грошову винагороду яку позивач отримував в період проходження служби щомісячно, яка має постійний характер. Також було виплачено одноразову грошову допомогу у розмирі 50% місячного грошового забезпечення за двадцять п`ять повних календарних років служби. Вислуга років станом на 09.08.2018 року становить 25 років 00 місяців 08 діб. Позивач наголосив на тому, що відповідач не виконав свої обов`язки у повному обсязі відповідно до Закону №2011-ХІІ та Постанови КМУ №889 при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені його з військової служби. Позивач просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплати грошової допомоги з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди при звільнені з військової служби відповідно до Постанови КМУ №889 позивачу та зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити грошову допомогу з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди яка не була включена до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби відповідно до Постанови КМУ №889 на користь позивача, та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 р. у справі № 200/1886/23 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо відмови у перерахунку та виплати грошової допомоги з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди при звільненні з військової служби відповідно до Постанови КМУ №889 ОСОБА_1 .  Зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку перерахувати та виплатити грошову допомогу з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка не була включена до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби відповідно до Постанови КМУ №889 на користь ОСОБА_1 . Стягнуто  з Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку на користь ОСОБА_1  витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, зокрема, що Кабінетом Міністрів України 22.09.2010 року була прийнята постанова №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій " відповідно до якої окремим категоріям військовослужбовців виплачувалась додаткова грошова винагорода. Дану винагороду отримував і позивач. Вищевказана постанова втратила чинність 01.03.2018 року, тобто до моменту звільнення з військової служби позивача.
Наказом Міністра Оборони України від 07.06.2018 №260 був затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Пунктом 5 розділу XXXIII Наказу передбачено, що одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: - звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою. На момент звільнення з військової служби, місячне грошове забезпечення позивача складалося з: -посадового окладу; - окладу за військовим званням; - надбавки за вислугу років; - надбавки за особливості проходження військової служби; - компенсації за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці; - премії. Таким чином, на момент звільнення з військової служби, ніякі інші доплати та винагороди позивачу не призначались, не нараховувались та не виплачувались.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  наступного висновку.         
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач: ОСОБА_1 є громадянином України, є інвалідом 2 групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.
Відповідач: Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку, в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України
Судом встановлено, що позивач був звільнений наказом начальника Генерального штабу – Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 27.06.2018 року №348 у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та з 09 серпня 2018 року виключений зі списків особового складу Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку та всіх видів забезпечення (з котлового забезпечення з 09.08.2018 року), що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом із наказу начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 09.08.2018 року №173.
Згідно витягу із наказу начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 09.08.2018 року №173 та грошовим атестатом форми №2 Серії ЗУ№307037 позивачу відповідачем була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за двадцять п`ять повних календарних роки служби відповідно до п.32.1 наказу Міністра Оборони України від 07.06.2018 №260 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».
Позивач 11 лютого 2023 року звернувся до відповідача з заявою здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди яка не була включена до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби відповідно до Постанови КМУ від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та яка з 2014 по березень 2018 року виплачувалась усім військовослужбовцям та надати інформацію щодо нарахування щомісячної додаткової грошової винагороди яка має постійний характер Постанова №988.
Відповідачем було надано відповідь від 18.02.2023 року №1058/ЮК на заяву позивача, в якій було зазначено наступне, що відповідно до частин другої, четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. У силу підпункту 38.1. «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої Наказом Міністерства оборони України №260 від 11.06.2008, яка втратила чинність 20.07.2018 (далі - Інструкція №260), особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. За змістом підпункту 38.6. Інструкції №260 військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення) які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними осадами відповідно до законодавства України. Так щомісячну додаткову грошову винагороду встановлено пунктом 1 постанови КМУ №889 від 22.09.2010 року, який втратив чинність 01.03.2018 року. Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 Постанови №889). На виконання постанови КМУ №889, 24.10.2016 Міністерством оборони України видано наказ, яким затверджено Інструкцію №550 «Про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України», яка втратила чинність 20.07.2018 року. Пунктом 8 Інструкції №550 встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Приписи підпункту 38.6 Інструкції №260, яким передбачено складові місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, містять застереження щодо невключення до його складу винагород. Приписи Інструкції №550, які регулюють порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди також містять застереження, що ця допомога не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат, до яких відноситься одноразова грошова допомога при звільненні. Таким чином, щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою №889, не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога передбачена статтею 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №825/1138/17, від 21.11.2019 у справі №815/5547/17 та від 09.01.2020 у справі №809/1489/16. Наголошуємо, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено складові грошового забезпечення, при цьому передбачена цим же законом одноразова грошова допомога при звільненні встановлена у відсотковому розмірі місячного грошового забезпечення, складові якого визначені приписами зазначеної вище Інструкції №260, яка регулює порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. Таким чином у Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку відсутні правові підстави для здійснення перерахунку та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон України №2011-XII), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Частиною другою статті 9 Закону України №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною четвертою статті 9 Закону України №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Згідно з п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року №1294 (набрала чинності 01 січня 2008 року) (надалі - Постанова №1294), грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до п.п. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 року №889 (яка діяла на момент несення військової служби позивачем), установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
На виконання постанови № 889 Міністр оборони України наказом від 15 листопада 2010 року затвердив Інструкцію № 595.
Згідно із пунктами 3, 4 Інструкції № 595, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Відповідно до пункту 5 Інструкції № 595, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Пунктами 8, 9 Інструкції № 595 встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
Згідно із п. 5 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 року №550, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Пунктом 8 Інструкції від 24.10.2016 року №550 установлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Отже, до грошового забезпечення, з якого вираховується розмір одноразової грошової допомоги, входять лише ті додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер.
          Приписами п. 2 Постанови №889 визначено, що щомісячна додаткова грошова винагорода, її граничні розміри, порядок та умови виплати визначаються у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
А  тому, згідно положень п. 2 Постанови №889, щомісячна додаткова грошова винагорода має тимчасовий характер, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 року у справі № 825/997/17 відступила від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених Верховним Судом України в постановах від 04 листопада 2014 року у справі № 21-473а14, від 03 березня 2015 року у справі № 21-32а15 та від 19 травня 2015 року у справі № 21-466а15. Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду повторює, що незалежно від того, чи перераховані всі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17).
Відповідно до змісту Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671 (у редакції, чинній на час затвердження Інструкції № 550), одним з основних завдань Міністерства оборони України як центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, було встановлення порядку грошового забезпечення.
Зазначене повноваження Міністерства оборони України корелює із пунктами 1 інструкцій № 550 та 595.
Водночас Велика Палата Верховного Суду наголошує, що встановлення підзаконним нормативно правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили.
Ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.
Враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, застосуванню підлягають норми Закону № 2011-ХІІ та постанови № 889, а не інструкцій № 595 та 550.
Нормами Закону № 2011-ХІІ також встановлено право військовослужбовців на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Враховуючи викладене, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми Інструкції № 260 в частині обмеження включення до грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, щомісячної додаткової грошової винагороди.
Відтак щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.
Тому, розрахунок грошової допомоги при звільненні військовослужбовцю повинен проводитися з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, то відповідачем протиправно проведено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди.   
З зазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач дійсно проходив військову службу у Донецькому зональному відділі Військової служби правопорядку та  Наказом від 09.08.2018 року№ 173 позивача було звільнено з військової служби з виплатою одноразової грошової допомоги в розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків місячного грошового забезпечення за 25 (двадцять п`ять) календарних років служби.
Кабінетом Міністрів України 22.09.2010 року була прийнята постанова №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій " відповідно до якої окремим категоріям військовослужбовців виплачувалась додаткова грошова винагорода. 
Судом встановлено, що дану винагороду отримував і позивач. 
Наказом Міністра Оборони України від 07.06.2018 №260 був затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Пунктом 1 розділу XXXIII Наказу передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Пунктом 5 розділу XXXIII Наказу передбачено, що одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.
На момент звільнення з військової служби, місячне грошове забезпечення позивача складалося з: - посадового окладу; - окладу за військовим званням; -          надбавки за вислугу років; - надбавки за особливості проходження військової служби;- компенсації за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці; - премії. 
Колегія суддів зазначає, що на час звільнення позивача з військової служби (09.08.2018) постанова Кабінетом Міністрів України № 889 втратила чинність ( з 18.03.2018), а тому у відповідача біли відсутні правові підстави нараховувати грошову допомогу позивачу при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачалась Постанови КМУ №889.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню з постановою рішення про відмову у задоволені позові.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями  250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -  

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 р. у справі № 200/1886/23– задовольнити.                                                                                                                                 Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 р. у справі № 200/1886/23 – скасувати.
Прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.
Повне судове рішення складено 12 грудня 2023 року.                    
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                          А.А. Блохін

Судді                                                                                          І.Д. Компанієць 

                                                                                                    І.В. Сіваченко