ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2168/22                                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 жовтня 2023 року                                                                                          м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача Кузьменка В.В.,
                                     суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,
  
розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про визнання протиправними та скасування подання та доповнення до подання, рішення та наказів, зобов`язання вчинити дії, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати подання Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.10.2021 № 5003/6.3-21 та доповнення до вказаного подання від 19.10.2021 № 5230/6.3-21 щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 07.11.2005 за № 6014;
- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України від 25.10.2021 № 4 ухвалене за результатом розгляду подання Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 01.11.2021 № 3897/5 "Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_2 ";
- визнати протиправним та скасувати наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.11.2011 № 1633/6 "Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 ";
- зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії, спрямовані на поновлення приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 в відомостях Єдиного реєстру нотаріусів, надати доступ до єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України для вчинення дій та виконання обов`язків, передбачених Законом України "Про нотаріат".
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року закрито провадження в справі в частині вимог про визнання протиправним та скасування подання Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.10.2021 № 5003/6.3-21 та доповнення до вказаного подання від 19.10.2021 № 5230/6.3-21 щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 07.11.2005 за № 6014 на ім`я ОСОБА_2 .
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України від 25.10.2021 № 4 щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 07 листопада 2005 року № 6014 на ім`я ОСОБА_2 .
Визнати протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 01.11.2021 № 3897/5 "Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_2 ".
Визнано протиправним та скасовано наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.11.2011 № 1633/6 "Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 ".
Зобов`язано Міністерство юстиції України вчинити дії, спрямовані на поновлення приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 в Єдиному реєстрі нотаріусів, надавши доступ до єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України для вчинення дій та виконання обов`язків, передбачених Законом України "Про нотаріат". 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати частково оскаржуване рішення з підстав порушення норм процесуального права, та просила ухвалити нове судове рішення, яким:
- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України від 25.10.2021 № 4 щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 07 листопада 2005 року № 6014 на ім`я ОСОБА_2 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 01.11.2021 № 3897/5 "Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_2 ";
- визнати протиправним та скасувати наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.11.2011 № 1633/6 "Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 ";
- зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії, спрямовані на поновлення приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 в Єдиному реєстрі нотаріусів, надавши доступ до єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України для вчинення дій та виконання обов`язків, передбачених Законом України "Про нотаріат". 
Доводи позивачки мотивовані тим, що судом першої інстанції порушено вимоги процесуального закону, позаяк формальне складення повного тексту рішення за відсутності підпису судді є підставою для скасування даного рішення відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 317 КАС України. 
Позивачкою було надано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.07.2022, з якого вбачається факт зміни прізвища останньої після державної реєстрації шлюбу на ОСОБА_1 , а відтак наявні підстави для зміни прізвища позивачки з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .
Крім того, Міністерством юстиції України також подано апеляційну скаргу на рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Доводи Міністерства юстиції України обґрунтовані зокрема відсутністю законних підстав для задоволення позовних вимог, позаяк факт наявності судових рішень, якими встановлено порушення позивачкою норм Закону при вчиненні нотаріальних дій, не передбачає обов`язку Міністерства юстиції або його територіального органу проводити перевірку діяльності нотаріуса, адже судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування. Вказано на помилкові висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для анулювання позивачці свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю відповідно до підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», та щодо того, що неодноразові порушення позивачкою норм чинного законодавства при вчиненні виконавчих написів не призвело до завдання шкоди іншим фізичним чи юридичним особам.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційних скарг, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає доводи відповідача обґрунтованими, а твердження позивача безпідставними, з огляду на наступне.
Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Імперативними положеннями п. 5 ч. 3 ст. 317 КАС України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується сторонами, оскаржуване рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року не містить підпису судді Донця В.А., який розглядав дану адміністративну справу, що відповідно до вищевикладених положень КАС України є обов`язковою підставою для скасування даного рішення.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 07.11.2005 отримала свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю № 6014.
Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) внесено подання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2. від 08.10.2021 № 5003/6.3-21, з якого вбачається, що Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) звертається до Вищої кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України з проханням розглянути подання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 07.11.2005 № 6014 на ім`я ОСОБА_2 .
Листами Міністерства юстиції України від 13.10.2021 № 93339/19.1.5/19-21 та від 13.10.2021 № 93340/19.1.5/19-21 ОСОБА_2 повідомлено, що 25.10.2021 о 10 год. 30 хв. відбудеться засідання Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України. Порядком денним цього засідання буде, серед іншого, розгляд подання Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України від 07.11.2005 № 6014 на ім`я ОСОБА_2 .
Згідно телефонограми секретаря Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 13.10.2021 була здійснена спроба додатково повідомити ОСОБА_2 про призначене засідання шляхом направлення телефонограми, натомість приватний нотаріус ОСОБА_2 на телефонний дзвінок не відповіла.
Також, Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) внесено до Вищої кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України доповнення від 19.10.2021 № 5230/6.3-21 до подання про анулювання свідоцтва.
За результатами розгляду подання Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 08.10.2021 № 5003/6.3-21 та доповнення до подання від 19.10.2021 № 5230/6.3-21 Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату прийнято рішення від 25.10.2021 № 4 про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 07.11.2005 № 6014 на ім`я ОСОБА_2 па підставі підпунктів "е", "з" та "і" пункту 2 частини першої статті 12 Закону України "Про нотаріат".
Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 25.10.2021 № 4 про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю зокрема встановлено, що відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04.08.2021 по цивільній справі № 565/905/21 за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_2. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновків, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відтак, виконавчий напис за реєстровим № 49993, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 з порушенням вимог статті 88 Закону України "Про нотаріат" підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Міжрегіональним управлінням здійснено перевірку за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень щодо наявних рішень судів, що набрали законної сили, якими встановлено факти порушення приватним нотаріусом ОСОБА_2 вимог законодавства при вчиненні нотаріальних дій. За результатами проведеного моніторингу рішень вбачається, що судами України встановлено неодноразове порушення приватним нотаріусом ОСОБА_2 вимог чинного законодавства України при вчиненні виконавчих написів.
15.07.2021 до Міжрегіонального управління надійшла заява приватного нотаріуса ОСОБА_2. від 15.07.2021 за вих. № 10/01-16 про переривання нею реабілітаційного лікування внаслідок коронавірусної інфекції та поновлення її приватної нотаріальної діяльності 15.07.2021. 
На виконання доручення Міністерства юстиції України відповідачами неодноразово вживались заходи щодо проведення перевірки організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2 , проте з матеріалів справи вбачається, що остання ухилялась від участі у вказаних перевірках та неодноразово просила про перенесення таких.
На виконання частини другої статті 29-1 Закону, з 16.07.2021 по 13.08.2021 було зупинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_2 , у зв`язку з надходженням її заяви від 15.07.2021 за вих. № 42/01-16 з подальшим відключенням її від Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України. 
17.08.2021 на час проведення позапланової комплексної перевірки, приватний нотаріус ОСОБА_2 була відсутня на своєму робочому місці та в телефонному режимі повідомила начальнику відділу з питань нотаріату у Київській області Управління нотаріату Міжрегіонального управління про перебування її на лікарняному, про що складено відповідний акт.
25.08.2021 нотаріальна діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_2 була зупинена за станом здоров`я. Таким чином, проведення позапланової комплексної перевірки організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2 , дотримання нею порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил ведення нотаріального діловодства, на виконання доручення Міністерства юстиції України Міжрегіональним управлінням не вбачалося за можливе.
Надалі до Міжрегіонального управління надходили численні звернення громадян на дії приватного нотаріуса ОСОБА_2 щодо вчинення виконавчих написів на кредитних договорах.
Наявність значної кількості судових справ за позовами громадян, які звертаються за захистом своїх порушених цивільних прав, що розглянуті судами з винесенням судових рішень на користь громадян, свідчить про те, що нотаріусом систематично допускалися неодноразові порушення законодавства при вчиненні нотаріальних дій, зокрема виконавчих написів, і такі порушення встановлені рішеннями судів.
При допущенні приватним нотаріусом ОСОБА_2 неодноразових порушень законодавства, які встановлені рішеннями судів, мало місце також заподіяння шкоди фізичним та юридичним особам; неодноразові порушення при вчиненні виконавчих написів, призвели до завдання шкоди фізичним та юридичним особам, спричинення якої полягає у матеріальному і нематеріальному вираженні, а саме: неможливості розпоряджатися грошовими коштами у зв`язку з накладенням арешту на грошові кошти, неможливості розпоряджатися в повній мірі заробітною платою, пенсією, як єдиним джерелом доходу для утримання сім`ї, понесенні затрат на правничу допомогу, адвокатські послуги, затрат на оплату судового збору при зверненні до суду, грошові втрати, подання на виконання стягнення грошових сум, які нараховані безпідставно або повторно, а також є спірні; інші збитки, обмеження, тиск виконавців, моральний аспект у вигляді хвилювання та страждання.
Комісія дійшла висновку про недотримання приватним нотаріусом ОСОБА_2. Правил, а саме: недодержання приватним нотаріусом ОСОБА_2 основних принципів законності у своїй професійній діяльності, в тому числі: обов`язку нотаріуса дотримуватися у своїй діяльності чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності, застосовувати всі свої знання і професійну майстерність для належного захисту прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (пункт 2 розділу III Правил); добросовісності, що передбачає знання нотаріусом відповідних норм права, та обов`язок нотаріуса постійно працювати над вдосконаленням своїх знань і професійної майстерності (пункт 5 розділу III Правил); недодержання зобов`язань нотаріуса виконувати свої обов`язки згідно з принесеною присягою і завжди берегти чистоту високого звання нотаріуса (пункт 1 розділу IV Правил); недодержання морально-етичних зобов`язань, а саме: захищати інтереси людини, суспільства і держави, дотримуватися вимог закону; сприяти утвердженню в суспільстві віри у закон і справедливість; не вчиняти дій, які могли б заподіяти шкоду авторитету професії нотаріуса; недодержання нотаріусом обов`язків не вчиняти дії, що підривають професійну гідність нотаріуса, не вчиняти незаконних дій та не приймати участь у вчиненні незаконних дій (розділ V Правил). Комісія також констатує, що етика є необхідним і обов`язковим елементом для здійснення нотаріальної діяльності, без якої є неможливим належне виконання професійних обов`язків, оскільки нотаріальна професія керується високим етичним змістом. Неодноразовість допущених приватним нотаріусом ОСОБА_2 порушень під час здійснення нею нотаріальної діяльності свідчить про зухвалий та злісний характер дій нотаріуса.
Наказом Міністерства юстиції України від 01.11.2021 № 3897/5 "Про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_2 ", відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 25.10.2021 № 4 та на підставі підпунктів "е", "з" та "і" пункту 2 частини першої статті 12 Закону України "Про нотаріат", у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, та набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні нею нотаріальних дій та неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, анульовано свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 07.11.2005 за № 6014 на ім`я ОСОБА_2 .
Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.11.2021 № 1633/6 "Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 " припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 з 02.11.2021.
Вважаючи протиправними дії та рішення Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України, позивачка звернулася з даним позовом до суду.
Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в України встановлює Закон України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993. 
Відповідно до статті 1 Закону нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. 
Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). 
На нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах або займаються приватною нотаріальною діяльністю, законом може бути покладено вчинення інших дій, відмінних від нотаріальних, з метою надання їм юридичної вірогідності. 
Вказаний нормативно-правовий акт визначає у статті 2, що правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України.
Положеннями статті 2-1 Закону серед іншого передбачено, що державне регулювання нотаріальної діяльності полягає у встановленні умов допуску громадян до здійснення нотаріальної діяльності, порядку зупинення і припинення приватної нотаріальної діяльності, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; здійсненні контролю за організацією нотаріату, проведенням перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні органів та осіб, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють контроль за організацією нотаріату, проводять перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у статті 5 Закону встановлено, що нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення; адавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, його територіальних органів при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства.
Отже, у разі коли, за результатами здійснення контролю чи перевірки нотаріальної діяльності Міністерством або його територіальним органом буде встановлено, зокрема, факт неодноразового порушення нотаріусом законодавства або грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій та/ або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону, за умови що такі порушення встановлені рішенням суду; набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії та неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю такого нотаріуса може бути анульовано Міністерством за рішенням ВККН, прийнятим на підставі подання Міністерства або його територіальних органів відповідно до підпунктів «е», «з» та «і» пункт 2 частини першої статті 12 Закону.
Порядок внесення Міністерством, територіальними органами Міністерства юстиції або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, затверджений наказом Міністерства від 28.07.2011 № 1904/5 (Порядок № 1904/5). 
Відповідно до пунктів 12, 14 Порядку № 1904/5 за результатами розгляду подання Міжрегіонального управління Комісія може ухвалити, зокрема, рішення про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю. 
Водночас, завдання, функції та порядок діяльності Комісії встановлені Положенням про Вищу кваліфікаційну комісію нотаріату, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 № 923 (далі - Положення про ВККН). 
Отже, наявність внесеного обґрунтованого подання до ВККН є безумовною підставою його розгляду Комісією, а за результатами такого розгляду за наявності відповідних підстав може бути прийнято рішення, зокрема, про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. 
Як було зазначено, до ВККН було внесено подання Міжрегіонального управління від 08.10.2021 № 5003/6.3-21 (вх. № 113764-32-21 від 08.10.2021) та доповнення до нього від 19.10.2021 № 5230/6.3-21 відносно приватного нотаріуса ОСОБА_2 з підстав, передбачених підпунктами «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону. 
Підставою для порушення питання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_2 стали виявлені в ході розгляду звернення ОСОБА_5 від 08.09.2021 судові рішення, які набрали законної сили та якими були встановлені порушення приватним нотаріусом чинних норм законодавства України при вчиненні нотаріальних написів, зокрема, і рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04.08.2021 по цивільній справі № 565/905/21, в якому заявник мав статус позивача. 
Крім того, як було зазначено у поданні протягом 2021 року надійшло 38 звернень громадян на дії приватного нотаріуса щодо вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, 20 адвокатських запитів щодо діяльності приватного нотаріуса, у зв`язку з перебуванням у провадженні судів цивільних справ, тощо. У поданні були зазначені також факти та докази, які свідчать про неодноразове ухилення приватного нотаріуса від проведення перевірок її діяльності. 
До подання Міжрегіональним управлінням на виконання вимог пункту 4 Порядку № 1904/5 були долучені документи, які свідчили про наявність підстав для анулювання свідоцтва відповідно до підпунктів «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону, що вказує на відповідність такого подання вимогам чинних нормативно-правових актів.
Відповідно до абзацу 4 статті 5 та пункту 1 частини першої статті 49 Закону нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. 
Статтею 47 Закону передбачено, що для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Колегія суддів враховує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, що полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Водночас нотаріуси, при вчиненні виконавчих написів, зобов`язані дотримуватися вимог, визначених законодавством, та переконатися в дійсному існуванні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Адже, виконавчий напис - це виконавчий документ, стягнення за яким проводиться в порядку, установленому цивільним процесуальним законодавством для виконання судових рішень та Законом України «Про виконавче провадження». 
Слід зазначити, що нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань про право. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. 
Верховний Суд у своїх постановах від 05.07.2017 по справі №754/9711/14-ц та від 07.11.2018 по справі 199/3452/16-ц, дійшов правових висновків, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону). 
Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.
Таким чином, з викладеного висновується, що перевірка і дослідження документів на відповідність вимогам законодавства є обов`язковою складовою діяльності нотаріуса при вчиненні виконавчого напису з метою сприяння фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів. 
У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 по справі № 640/15026/20, Касаційний адміністративний суд зробив висновок, що аналіз підпункту «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» дає підстави для висновку, що судовими рішеннями не обов`язково має бути конкретизовано яку норму права порушив нотаріус при вчиненні ним нотаріальної дії. Обов`язковою умовою для правозастосування підпункту «з» указаної норми, має бути саме рішення суду, яке набрало законної сили, з якого убачається порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії. Очевидно, що суд, розглядаючи спір стосовно дійсності нотаріально посвідченого договору, на підставі якого було відчужене нерухоме майна, як у цьому випадку, не зобов`язаний надавати кваліфікаційну оцінку діям нотаріуса (яку саме норму права він порушив, посвідчуючи спірний договір), адже це не входить до предмета доказування. Одночасно, в такому спорі суд надає оцінку саме правомірності вчинення такої нотаріальної дії нотаріусом за фактичних обставин, які їй передували.
Разом з тим, в межах даної справи колегія суддів бере до уваги, що вчинені приватним нотаріусом ОСОБА_2. виконавчі написи були визнанні судами такими, які не підлягають виконанню, у зв`язку з допущенням позивачкою в момент їх вчинення порушень вимог законодавства, а саме статей 87 та 88 Закону та Порядку № 296/5.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачкою не спростовано жодними обґрунтованими доводами чи доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, вищевикладені обставини та твердження щодо допущених нею порушень при вчиненні нотаріальних дій.
Зазначені обставини свідчать про правомірність рішення Комісії та наказу Міністерства в частині анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю на підставі підпункту «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону, позаяк базуючись виключно на фактах, досліджених та встановлених судами у наведених вище справах та судових рішеннях, Комісією встановлено неодноразове порушення ОСОБА_2 норм чинного законодавства при вчиненні виконавчих написів.
Пунктом 1 Положення про Міністерство, затвердженого постановою Уряду від 02.07.2014 № 228 (далі - Положення про Міністерство), встановлено, що Мін`юст є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мін`юст у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України. 
Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство, Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері нотаріату. 
Відповідно до підпункту 69 пункту 4 Положення про Міністерство, Мін`юст здійснює державне регулювання нотаріальної діяльності, зокрема, видає та анулює в установленому законом порядку свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
Згідно з пунктом 14 Порядку № 1904/5 на підставі рішення Комісії про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю видається відповідний наказ Мін`юсту. 
Як зазначалося, 25.10.2021 Комісія ухвалила рішення № 4 про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_2 , на підставі підпунктів «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону, а саме, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови що такі порушення встановлені рішеннями судів; набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій, а також неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України. 
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що 01.11.2021 Міністерством цілком обґрунтовано видано наказ № 3897/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_2 », який видано на підставі рішення Комісії, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним на момент його видання законодавством України. 
Оцінюючи твердження позивачки про допущення відповідачами процедурних порушень при проведенні перевірки та анулювання її свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, колегія суддів враховує, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа № 813/1790/18.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів звертає увагу, що позивачкою не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення її до відповідальності.
Таким чином, твердження позивачки в межах спірних правовідносин не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що, на переконання колегії суддів, є достатньою правовою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Разом з тим, ОСОБА_1 цілком обґрунтовано вказала на наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення з посиланням на п. 5 ч. 3 ст. 317 КАС України, а відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
В свою чергу доводи апеляційної скарги Міністерства юстиції України свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду та відмову в задоволенні позовних вимог, позаяк містять аргументовані доводи щодо дотримання вимог закону при анулюванні свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_2 .
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційних скарг, відповідно до вимог   ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України - залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року - скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про визнання протиправними та скасування подання та доповнення до подання, рішення та наказів, зобов`язання вчинити дії.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:                                                              В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                 Я. М. Василенко

                                                                                          О. М. Ганечко