Ухвала        
12 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 405/2762/21
провадження № 61-14528ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Паіцики Олега Васильовича, на постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Кіровоградської обласної прокуратури, Кропивницької окружної прокуратури, Головного управління Національної поліції про відшкодування майнової і моральної шкоди, заданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 лютого 2022 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 21 червня 2022 року апеляційні скарги Головного управління Національної поліції 
в Кіровоградській області та Державної казначейської служби України задоволено частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 лютого 2022 року 
в частині розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, змінено.
Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 88 183,00 грн компенсації на відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
1. 07 вересня 2023 року, із застосуванням засобів поштового зв`язку, 
представник ОСОБА_1 - адвокат Паіцика О. В., вперше звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 червня 2022 року.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 18 вересня 2023 року касаційну скаргу повернуто заявникові з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки до касаційної скарги, поданої представником не було долучено доказів на підтвердження повноважень адвоката Паіцики О. В. представляти інтереси ОСОБА_1 в суді касаційної інстанції.
2. 04 жовтня 2023 року представник  ОСОБА_1 - адвокат Паіцика О. В., із застосуванням засобів поштового зв`язку, вдруге звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 червня 2022 року, у якій просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, за результатами розгляду справи ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
3. Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо 
в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється 
з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
У клопотанні, поданому разом із касаційною скаргою представник ОСОБА_1 - адвокат Паіцика О. В.,порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження. Посилається на те, що про оскаржуване судове рішення його довірителю стало відомо лише 09 серпня 2023 року. Також посилається на те, що ОСОБА_1 із першого дня повномасштабного вторгнення російської федерації вступив до сил територіальної оборони, а з 22 квітня 2022 року підписав контракт на проходження служби в Збройних Силах України, де 
і проходить військову службу та приймає безпосередню участь у бойових діях.
Водночас, на підтвердження зазначених обставин, представником до касаційної скарги додано довідку про проходження військової служби у складі Збройних Сил України з 09 жовтня 2022 року.
Зазначені заявником обставини та надані на їх підтвердження докази безумовно не свідчать про поважність пропуску строку на касаційне оскарження з огляду на наступне.
Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України, згідно з якою незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі 
в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили. 
Зазначений строк є присічним (преклюзивним), який не підлягає поновленню. Зі спливом строку особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, за виключенням випадків визначених 
у частині третій статті 394 ЦПК України.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст постанови Кропивницького апеляційного суду від 21 червня 2022 року складено 23 червня 2022 року та оприлюднено 28 червня 2022 року, 
а відповідно до довідки, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 09 вересня 2023 року, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 09 жовтня 2022 року по теперішній час.
Відповідно, доводи представника стосовно проходження його довірителем військової служби з 22 квітня 2022 року Верховним Судом не приймаються до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджені належними доказами та можуть свідчити про штучне продовження строку на касаційне оскарження судового рішення, пропущеного на доволі значний строк.
Крім цього, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення заявнику копії цього судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України, як і доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, до касаційної скарги також не додано.
Відповідно дочастини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), можливість поновлення строків оскарження судових рішень не є необмеженою, оскільки сторони 
в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
Верховний Суд звертає увагу заявника, що на стадії відкриття касаційного провадження Верховний Суд не має можливості перевірити наявність чи відсутність доказів на підтвердження надсилання/вручення судом апеляційної інстанції копії оскаржуваного рішення, оскільки за правилом частини сьомої статті 394 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується під час відкриття касаційного провадження.
Також зазначені представником обставини не можуть бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення пропущеного більше ніж на один рік.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року 
у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) викладено такі правові висновки: «введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану 
в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».
Таким чином, оскільки заявником пропущено річний строк на касаційне оскарження судового рішення, на підтвердження наведених обставин пропуску строку заявник має надати Верховному Суду докази на підтвердження підстав пропуску строку подачі касаційної скарги, які передбачені у пунктах 1, 2, частини третьої статті 394 ЦПК України.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження 
у справі на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Таким чином заявникові необхідно на підтвердження наведених обставин пропуску строку надати суду відповідні докази в оригіналах або завірені 
в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами та звернутися до Верховного Суду з відповідним клопотанням.
4. Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження також з огляду на наступне.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що 
у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права 
у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Паіцики О. В., в повній мірі не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, заявник, як на підставу касаційного оскарження судового рішення узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Саме по собі цитування постанов Верховного Суду у змісті касаційної скарги не є належним виконанням вимог закону, оскільки не дозволяє встановити підстави касаційного оскарження заявником судових рішень.
5. Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом, оскільки вона в повній мірі не відповідає формі і змісту касаційної скарги, визначених статтею 392 ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається скарга; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); рішення (ухвала), що оскаржується; підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга 
з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); клопотання особи, яка подає скаргу; перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги; дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.
Заявником у змісті касаційної скарги неправильно вказано найменування відповідача - Кіровоградської обласної прокуратури та її реквізити.
Крім того, заявником у змісті касаційної скарги взагалі не зазначено відповідача у справі - Кропивницьку окружну прокуратуру та її реквізити.
Також відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України 
у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.
Так, зі змісту прохальної частини касаційної скарги вбачається, що заявником оскаржується виключно постанова Кропивницького апеляційного суду 
від 21 червня 2022 року. 
Водночас у прохальній частині касаційної скарги заявник просить скасувати постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 червня 2022 року, а за результатами розгляду справи ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , водночас питання про скасування рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 лютого 2022 року заявником не порушується.
Ураховуючи викладене, представнику ОСОБА_1 - адвокату Паіциці О. В. необхідно уточнити зміст та прохальну частину касаційної скарги, зокрема із правильним зазначенням всіх учасників справи, їх реквізитів та чітко зазначити, які саме судові рішення ним оскаржуються в касаційному порядку.
Таким чином заявникові необхідно: 1) На підтвердження наведених обставин пропуску строку надати Верховному Суду докази на підтвердження підстав пропуску строку подачі касаційної скарги, які передбачені у пунктах 1, 2, частини третьої статті 394 ЦПК України; 2) Уточнити зміст касаційної скарги 
в частині правильного зазначення всіх учасників справи та оскаржуваних судових рішень, надати суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу із правильним зазначенням всіх учасників справи, їх реквізитів, зокрема із зазначенням їх місця проживання чи перебування та інших обов`язкових реквізитів та надати копії виправленої касаційної скарги разом із доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи із зазначенням обов`язкових підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про 
що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Визнати наведені представником ОСОБА_1 - адвокатом Паіцикою Олегом Васильовичем, підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Паіцики Олега Васильовича, на постанову Кропивницького апеляційного суду 
від 21 червня 2022 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                  Д. Д. Луспеник