Дата документу 11.10.2023 Справа № 336/3852/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/3852/20 Головуючий у 1-й інстанції: Зарютін П.В.
Провадження № 22-ц/807/1556/23 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року                                                  м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Онищенка Е.А. 
при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» - адвоката Малімона Андрія Ярославовича на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу,
В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого (не облікованого) природного газу у сумі 389 587,14 грн., а також судових витрат.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2022 року позов залишено без задоволення, яке постановою Запорізького апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року залишено без змін.
Додатковою постановою Запорізького апеляційного суду від 29 листопада 2022 року заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Балабка А.В. про ухвалення додаткового рішення у справі № 336/3852/20 задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу, понесені відповідачем у суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000,00 грн. 
У серпні 2022 року представник ОСОБА_1 – адвокат Балабка А.В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 336/3852/20, в якій вказав, що ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції у сумі 28 000,00 грн., на підтвердження чого надав відповідні документи, але суд першої інстанції не вирішив питання про судові витрати.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2022 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 29 березня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Балабка А.В. задоволено частково. 
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2022 року скасовано, і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2023 року заяву представника відповідача адвоката Балабка А.В. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу задоволено.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 28 000,00 грн.
Не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням суду, представник Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» - адвокат Малімон А.Я. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що при ухваленні додаткового рішення, судом першої інстанції неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, допущено припущення при оцінці доказів, що стало причиною ухвалення рішення з порушенням норм матеріального права, тому просить додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2023 року у цій справі скасувати та постановити нове, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що представником відповідача не було надано копію договору про надання правової допомоги від 31.10.2020 року, на який він посилається у своїй заяві, водночас, згідно з копією прибуткового касового ордеру №4 від 04.11.2021 року, ОСОБА_2 сплатила грошові кошти на користь свого представника вже на підставі договору про надання правової допомоги від 31.10.2021 року, тому ухвалення додаткового рішення суперечить частині 8 ст. 141 ЦПК України, принципам змагальності та диспозитивності, що закріплені у ст.ст.12, 13 ЦПК України.
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд не врахував критерій співрозмірності та реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності (співрозмірності) їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Також, до структури судових витрат віднесено зокрема гонорар успіху у сумі 10 000,00 грн. Вважає задоволення такої суми безпідставною позаяк, справа не вимагає значних затрат часу та зусиль, а адвокат є постійним учасником такої категорії справ.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Балабко А.В. подав до апеляційного суду відзив, у якому просить залишити апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення суду - без змін. 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи,перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін,з таких підстав.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» N 5076-VI від 05.07.2012 року, договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. 
У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові  Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року у справі № 761/16207/20 (провадження № 61-8538св22) зазначено, що:
«У додатковій постанові Великої Палати Верховного суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що:
«40. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
41. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
42. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
43. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
44. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що «з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи […]».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що:
«127. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
135. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
142. Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
143. Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
144. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
145. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2023 року у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22) зазначено, що: «при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини».
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (т.1, а.с.49-50).
Професійну правничу допомогу відповідача ОСОБА_1 у справі надавав адвокат Балабка А.В. на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ДН №087262 від 08 листопада 2020 року (т.2, а.с.45), на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №11 від 31 жовтня 2020 року (т.2, а.с.166).
12 листопада 2020 року представник ОСОБА_1 – адвокат Балабка А.В. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив попередній (орієнтований) розмір судових витрат, які очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи у розмірі 18 000,00 грн, з них: підготовка по справі 2000,00 грн., підготовка відзиву 2000,00 грн., підготовка заперечень 2000,00 грн., підготовка пояснень 1500,00 грн., ознайомлення з матеріалами справи 500,00 грн., ознайомлення з матеріалами кримінальної справи 1000,00 грн., підготовка клопотань 3000,00 грн., участь у трьох судових засіданнях 6000,00 грн. (т.1, а.с.54-65), які в подальшому витрати на правову допомогу адвокатом були збільшені до 28000,00 грн., про що зазначено ним у заяві про постановлення додаткового рішення (т.2, а.с.113-118).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник ОСОБА_1 – адвокат Балабко А.В. надав копію ордеру на надання правничої допомоги серії ДН №087262 від 08 листопада 2020 року, договір про надання правової (правничої) допомоги від 31 жовтня 2020 року, додаткову угоду від 07 листопада 2020 року до договору про надання правової допомоги від 31 жовтня 2020 року, відповідно до якої сторони визначили наступну вартість наданих послуг: підготовка по справі 2000,00 грн., підготовка відзиву 2000,00 грн., підготовка заперечень 2000,00 грн., підготовка пояснень 1500,00 грн., ознайомлення з матеріалами справи 500,00 грн., ознайомлення з матеріалами кримінальної справи 1000,00 грн., одноразовий гонорар адвоката за супроводження справи в Запорізькому апеляційному суді 10000,00 грн., прибутковий касовий ордер від 04 листопада 2021 року №14 та квитанцію до нього про прийняття адвокатом Балабко А.В. від ОСОБА_1 суми у розмірі 28000,00 грн., акт №3 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги від 14 грудня 2022 року, загальна вартість послуг виконавця за цим актом складає 28000,00 грн. без ПДВ, сторони претензій одна до одної не мають (т.2, а.с.45, 117, 144-147, 166-170).
Частина зазначених документів була додана до відзиву на позовну заяву, частина направлена адвокатом до суду першої інстанції 03 серпня 2022 року разом із заявою про постановлення додаткового рішення, 19 грудня 2022 року разом із заявою про розгляд заяви та постановлення додаткового рішення без участі адвоката (т. 2, а.с. 113-118, т. 2 а.с. 143-147). До матеріалів справи, крім зазначених документів було надано договір про надання правничої допомоги від 31 жовтня 2020 року (т. 2, а.с. 166).
У вищезазначеному акті здачі-приймання виконаних робіт замовник підтвердив, що правова допомога надана адвокатом у повному обсязі та належної якості. Обсяг наданих адвокатом послуг визначений у додатковій угоді від 07 листопада 2020 року до договору про надання правової допомоги від 31 жовтня 2020 року. Оплативши надані за договором послуги та не заперечуючи про це в подальшому, відповідач фактично погодився, що ці послуги надані і виконані в повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду, що представник ОСОБА_1 – адвокат Балабко А.В. надав суду визначені ЦПК України документи щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості. Відсутність у матеріалах справи копії договору про надання правничої допомоги не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про стягнення витрат на надання такої допомоги. Так, ордером підтверджується надання правничої допомоги позивачу на підставі договору від 31 жовтня 2020 року. Факт надання таких послуг адвокатом не заперечується відповідачем та підтверджується матеріалами справи. Зокрема, адвокат Балабко А.В. подавав суду в інтересах позивача всі заяви по суті та з процесуальних питань, з протоколів судових засідань вбачається, що адвокат Балабко А.В. брав участь у всіх судових засіданнях. Розрахунок наданих за договором послуг, а також докази оплати послуг були надані представником позивача та не заперечуються ОСОБА_1 .
Також, з доданої копії додаткової угоди від 07 листопада 2021 року вбачається, що адвокат надає, а клієнт приймає правову допомогу по здійсненню представництва та захисту інтересів клієнта по справі №336/3852/20 у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя. Актом здачі-приймання виконаних робіт від 14 грудня 2022 року №3 сторони визначили, що виконавець надав, а клієнт прийняв правову допомогу по здійсненню представництва та захисту інтересів клієнта по справі №336/3852/20 у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя на загальну суму 28000,00 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач визначив попередній орієнтовний розрахунок судових витрат у розмірі 18000,00 грн. Таким чином, з поданих документів вбачається, що понесені витрати пов`язані з розглядом справи №336/3852/20 у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя.
За змістом ст. 137 ЦПК України при доведеності факту надання правничої допомоги та вартості цих послуг, відсутність доказів про їх фактичну сплату для їх розподілу за результатами розгляду справи відповідно до частини восьмої статті 141 цього ж Кодексу не мають правового значення.
Законодавець не передбачає можливості для відмови у відшкодуванні фактично наданих витрат на правову допомогу, а тому суд згідно ч.ч. 4-6 ст. 137, ч.ч. 3, 4 ст. 141 ЦПК України у такому разі з`ясовує наявність чи відсутність підстав для зменшення цих витрат.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
У даній справі клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надходило, а обов`язок доведення неспівмірності витрат згідно з ч.6 ст. 137 ЦПК України покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, взявши до уваги умови договору про надання юридичної допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Балабком А.В. (т. 2, а.с. 166), додаткових угод до вказаного договору, в яких сторонами визначено вартість наданих послуг, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у заявленій сумі.
Доводи апеляційної скарги щодо ненадання копії договору від 31.10.2020 року, сплати ОСОБА_3 коштів на користь свого представника на підставі договору від 31.10.2021 року були предметом дослідження у суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Наведені у апеляційній скарзі заявника доводи щодо не врахування при визначенні суми відшкодування критеріїв співрозмірності та реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності (співрозмірності) їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, як і безпідставного задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у заявленій сумі, враховуючи «гонорар успіху», спростовані під час апеляційного розгляду справи. Суд першої інстанції прийняв до уваги обставини справи, умови укладеного договору, складність справи, та дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 28 000 грн.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» - адвоката Малімона Андрія Ярославовича залишити без задоволення.
Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2023 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 23 жовтня 2023 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка 

Е.А. Онищенко