ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" листопада 2023 р.                                                 Справа №909/996/22
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
             головуючий суддя                                                            Желік М.Б.
             судді                                                                                Галушко Н.А.
                                                                                                       Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Данилюка Михайла Івановича б/н від 30.03.2023 (вх. №01-05/1012/23 від 03.04.2023)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.03.2023 (повний текст рішення складено 15.03.2023, суддя Скапровська І.М.)
у справі № 909/996/22 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатський торговий дім» 
до відповідача Фізичної особи підприємця Данилюка Михайла Івановича 
про зобов`язання повернути торгове обладнання - холодильник «Ice Scream Optima», заводський номер 18893, інвентарний номер 12.02086.00960.090 та стягнення судових витрат

за участю представників: 
від апелянта (відповідача): Данилюк М.І.
від позивача: Булавинець М.М. – адвокат (в режимі відеоконференції)

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.03.2023 у справі № 909/996/22 позов задоволено; зобов`язано ФОП Данилюка Михайла Івановича повернути ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» торгове обладнання - холодильник «Ice Scream Optima», заводський номер 18893, інвентарний номер 12.02086.00960.090; стягнуто з ФОП Данилюка М.І. на користь ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» 2 481 грн судового збору.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.03.2023 у справі № 909/996/22 та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача.
Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2023 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Марка Р.І., суддів Матущака О.І. та Скрипчук О.С.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Данилюка Михайла Івановича у справі №909/996/22.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.07.2023 призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено апеляційне провадження.
У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2023 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. – головуючий суддя, члени колегії судді – Матущак О.І., Скрипчук О.С.
12.10.2023 на адресу суду надійшли матеріали справи з Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз з висновком експерта судової почеркознавчої експертизи з додатками.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2023 у зв`язку із перебуванням у відпустці членів колегії суддів Матущака О.І. та Скрипчук О.С., справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. – головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 прийнято  апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Данилюка Михайла Івановича до розгляду, поновлено апеляційне провадження у справі №909/996/22 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 22.11.2023.
20.11.2023 на електронну адресу суду надійшло клопотання апелянта про покладення судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та проведення судової експертизи на позивача.
В судовому засіданні 22.11.2023 апелянт надав пояснення щодо фактичних обставин спору, підтримав вимоги апеляційної скарги просив скасувати оскаржене рішення, скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та покласти судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та проведення судової експертизи на позивача.
Представник позивача заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, надав суду пояснення щодо фактичних обставин спору та просив залишити оскаржене рішення без змін.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст позовних вимог, заперечень відповідача та рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатський торговий дім» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи – підприємця Данилюка Михайла Івановича про зобов`язання повернути торгове обладнання - холодильник «Ice Scream Optima», заводський номер 18893, інвентарний номер 12.02086.00960.090, та стягнення судових витрат. 
          Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, порушуючи приписи Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та умови договору розміщення торгівельного обладнання №10598 від 16.10.2018, не повернув на вимогу позивача торгове обладнання - холодильник, який в свою чергу, був переданий позивачу Приватним акціонерним товариством «Індустріальні та дистрибуційні системи» за умовами договору дистриб`юції №153 від 05.03.2015 та додатку №5 до нього.
          
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказував на те, що договір та акт передачі від 16.10.2018, на який посилається позивач, як на підставу своїх вимог, ним не укладався і не підписувався, про такі документи відповідач вперше дізнався з позовної заяви. 

Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржене рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, дійшов висновку про те, що наявними в матеріалах справи документами підтверджено, а відповідачем не спростовано факту невиконання вимог в частині повернення торгового обладнання - холодильника «Ice Scream Optima» заводський номер 18893, інвентарний номер 12.02086.00960.090, отриманого за договором розміщення торгівельного обладнання №10598 від 16.10.2018.

          Узагальнені доводи апелянта (відповідача) та позивача.

          Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судове рішення ухвалене з  неповним дослідженням доказів, порушенням норм матеріального права, при недотриманні норм процесуального права. Зокрема, апелянт наводить такі доводи:
-          договір №10598 від 16.10.2018 та акт передачі від 16.10.2018, на який посилається позивач, як на підставу своїх вимог, відповідач не укладав і не підписував, натомість, було підписано акт №FК-000628 від 06.08.2015, в якому зазначено – «отримав в обмін», оскільки з представником ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» існувала усна домовленість про тимчасовий обмін холодильниками на час реалізації баром «Синевір» напоїв, які постачались позивачем, враховуючи, що холодильник відповідача був менших об`ємів, що унеможливлювало реалізацію товарів позивача;
-          в підробленому договорі №10598 від 16.10.2018 зазначено «Данилюк Михайло Іванович», тобто суд не встановив чи був відповідач станом на 16.10.2018 фізичною особою підприємцем чи ні, в договорі вказано, що його укладено на підставі свідоцтва без зазначення номера, в матеріалах справи таке свідоцтво відсутнє, що ще раз свідчить про підробку договору;
-          в позовній заяві зазначено, що холодильник було передано відповідачу в суборенду згідно з актом розміщення торгового рекламного обладнання №FК-000628 від 06.08.2015 для розміщення в барі «Синевір» за адресою Косівський район, с.Черганівка, вул.Косівська, 1, однак суд не дослідив на яких підставах було укладено договір №10598 у 2018 році, тобто через три роки після підписання акту;
-          у позовній заяві позивач не вказує, що холодильник було надано в обмін, проте в судовому засіданні 21.12.2023 на запитання судді підтвердив цю обставину;
-          обмін холодильниками відбувся у 2015 році за участю представника позивача, з того часу жодних усних чи письмових домовленостей щодо нього не укладалось;
-          відповідач не заперечує, що холодильник отримано за усною домовленістю про обмін, на підтвердження чого згодом було складено акт №FК-000628 від 06.08.2015 та зазначено «в обмін» (при цьому реквізитів холодильника відповідача не зазначено, оскільки цей холодильник представник позивача забрав раніше, до того ж залишив  свій, тому без повернення не зможе отримати холодильник відповідача), проте суд встановив факт розміщення торгового обладнання в роздрібній точці відповідача на підставі сфальсифікованих доказів;
-          в підготовчому засіданні суд відмовився оглядати оригінал договору №10598 від 16.10.2018, не зважаючи на доводи відповідача про його підроблення і на те, що в ухвалі про відкриття провадження у справі зобов`язано позивача подати суду оригінали документів для огляду;
-          не витребування судом оригіналів доказів позбавило відповідача можливості реалізувати право на подання заяви про проведення експертизи;
-          відповідно до ч.6 ст.91 ГПК України, якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги;
-          в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що бар «Смневір» за адресою Івано-Франківська область, Косівський район, с.Чергінаівка, вул.Косівська,1 є роздрібною точкою клієнта, тобто відповідача;
-          в матеріалах справи наявна копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ №726387, виданої ФОП Данилюку М.І., яку неправомірно засвідчено директором позивача, оскільки таку виписку відповідач позивачу не надавав, запитів до державного реєстратора Косівської РДА не надходило; 
-          у виписці серії ААБ №726387 зазначено адресу проживання відповідача – 78600, вул.Івасюка,32, м.Косів, Івано-Франківська область, жодних інших документів щодо місця проживання відповідача матеріали справи не містять, проте, суд, не дослідивши паспорта відповідача ухвалив рішення щодо ФОП Данилюка М.І. з місцем проживання у с.Черганівка Косівського району Івано-Франківської області;
-          за відсутності в договорі суборенди підпису уповноваженої особи відповідача, такий договір не є укладеним в письмовій формі, отже, жодних обов`язків у відповідача щодо виконання умов неукладеного договору, зокрема в частині повернення холодильника, не виникло.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наводить наступні аргументи на спростування доводів апелянта:
- доводи поданої відповідачем скарги про те, що він не має статусу підприємця, що він отримував холодильник в обмін на власний холодильник, що бар «Синевір» йому не належить, що договір розміщення торгівельного обладнання №10598 від 16.10.2018 є підробленим тощо, є безпідставними, голослівними та свідчать про недобросовісну і суперечливу поведінку відповідача;
- в матеріалах справи наявна засвідчена копія договору поставки №2219 від 05.06.2014, який укладено ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» та ФОП Данилюком М.І., згідно з яким відповідачу поставлялась продукція в період з 06.05.2015 по 13.10.2021, що також підтверджується довідкою про стан розрахунків станом на 19.04.2023, і в цьому договорі, який підписано відповідачем, чітко прописано фактичну адресу поставки – бар «Синевір», та міститься інформація про адресу реєстрації, аналогічну як у поданій до матеріалів справи виписці, паспортні дані та РНОКПП Данилюка М.І., при укладенні цього договору відповідач надав позивачу копію виписки на підтвердження у нього статусу підприємця; 
-  з витягу з Єдиного державного реєстру можна прослідкувати, що відповідач з 02.11.2006 має статус фізичної особи-підприємця, така підприємницька діяльність не припинялась, що спростовує доводи відповідача про те, що холодильник він отримав не для використання у підприємницькій діяльності;
- оскільки ФОП Данилюк М.І. уклав з ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» договір поставки, згідно з яким він отримував і продукцію ПрАТ «ІДС (мінеральну воду «Моршинська»), товариство керуючись укладеним 05.03.2015 між ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» та ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» договором дистрибуції №153 та додатком №5 до нього, передало в суборенду відповідачу згідно з актом передачі торгово-рекламного обладнання №FК-000628 від 06.08.2015 орендований у ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» холодильник «Ice Scream Optima», заводський номер 18893, інвентарний номер 12.02086.00960.090, для розміщення в барі «Синевір» за адресою: Косівський район, с.Черганівка, вул.Косівська,1 (місце здійснення господарської діяльності відповідачем та поставки продукції згідно з договором поставки);
- відповідач у відзиві на позовну заяву та в судових засіданнях стверджував, що в будь-який час готовий передати позивачу холодильник при умові надання йому оригіналів документів на отримання холодильника, і що він отримав холодильник від позивача в обмін на інший холодильник, який належить йому на праві власності, проте відповідач не підтвердив цих обставин жодними доказами;
- напис на акті «передано в обмін» може бути пояснено тим, що позивачем відповідачу раніше було передано інший холодильник, орендований у ПрАТ «ІДС», який і було повернуто при передачі відповідачу холодильника «Ice Scream Optima», заводський номер 18893, інвентарний номер 12.02086.00960.090;
- відповідач упродовж всього судового розгляду в суді першої інстанції не реалізував своє право та не подав до суду клопотання про призначення експертизи, хоча і зазначав про те, що він не підписував договір розміщення торгівельного обладнання №10598 від 16.10.2018, а будь-яких перешкод для заявлення відповідного клопотання не було;
- відповідач в суді першої інстанції жодного разу не ставив під сумнів відповідність поданих позивачем копій письмових доказів (електронної копії) оригіналу, а тому суд правомірно взяв до уваги всі наявні в матеріалах справи письмові докази;
- позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання повернути майно – холодильник, який безпідставно утримується відповідачем без відповідних правових підстав, при цьому, позивач покликався в позовній заяві на те, що між ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» та ФОП Данилюком М.І. виникли правовідносини з суборенди у зв`язку із підписанням акту передачі торгово-рекламного обладнання №FК-000628 від 06.08.2015 та передачею холодильника відповідачу в суборенду для розміщення в барі «Синевір» за адресоою Косівський район, с.Черганівка, вул. Косівська,1, а в договорі розміщення торгівельного обладнання №10598 від 16.10.2018 фактично було продубльовано умови користування холодильником; при цьому будь-які договірні умови між позивачем та відповідачем припинились у зв`язку з надсиланням позивачем повідомлень про припинення договірних зобов`язань відповідачу у 2019 році та у 2022 році, про що правильно зазначено судом першої інстанції в оскарженому рішенні; тому в силу вимог ч.1 ст.785 ЦК України, не має самостійного правового значення визнання неукладеним договору розміщення торгівельного обладнання №10598 від 16.10.2018 (з мотивів його не підписання позивачем), оскільки відповідач у будь-якому разі зобов`язаний повернути орендоване майно, оскільки його належним чином повідомлено про припинення договірних відносин та повернення орендованого майна, яке він утримує за відсутності правових підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені за результатами оцінки доказів.

До позовної заяви на підтвердження підстав для задоволення позову додано копії: договору дистриб`юції №153 від 05.03.2015, додатків №5 та №6 до нього, акту передачі необоротних активів №ХД-АА-000000255 від 02.01.2015, акту передачі торгово-рекламного обладнання №FK-000628 від 06.08.2015, договору розміщення торгівельного обладнання №10598 від 16.10.2018, акту про розміщення торгового обладнання від 16.05.2018, повідомлення №381 від 05.09.2019 з доказами направлення, договору поставки №2219 від 05.06.2014, виписки з ЄДРЮОФОП щодо відповідача серії ААБ №726387, листа №307/4-22ц від 05.10.2022, вимоги (повідомлення).№196 від 24.10.2022, акту про зняття торгового обладнання з розміщення з доказами направлення.
          Із вказаних доказів суд першої інстанції встановив, такі фактичні обставини спору:
- з договору розміщення торгівельного обладнання №10598 від 16.10.2018, акту про розміщення торгового обладнання від 16.10.2018, встановлено те, що позивач розмістив холодильник «Ice Scream Optima», заводський номер 18893, інвентарний номер 12.02086.00960.090, в роздрібній точці Клієнта за адресою Івано-Франківська область, Косівський район, с. Черганівка, вул. Косівська, 1, бар «Синевір»;
- згідно з умовами договору розміщення торгівельного обладнання №10598 від 16.10.2018, компанія зобов`язалась розмістити обладнання в торгівельних точках клієнта, а клієнт прийняти обладнання; факт передання обладнання від компанії клієнту оформлюється актом про розміщення торгового обладнання, складеним за зразком, наведеним в додатку №1 до договору; в акті про розміщення торгового обладнання обов`язково зазначається найменування, інвентарні номери, заводські номери та кількість конкретного обладнання; підписаний сторонами акт про розміщення торгового обладнання є невід`ємною частиною договору; факт передання обладнання від клієнта компанії оформлюється актом про зняття торгового обладнання з розміщення, складеним за зразком, наведеним в додатку №2 до договору; в акті про зняття торгового обладнання з розміщення обов`язково зазначається найменування, інвентарні номери, заводські номери та кількість конкретного обладнання; підписаний сторонами акт про зняття розміщення торгового обладнання з розміщення є невід`ємною частиною договору (п.1.1 договору);
          - відповідно до п.5.6 договору встановлено, що термін дії договору - 1 (один) рік з моменту підписання цього договору та з можливістю пролонгації на кожен наступний рік, якщо жодна із сторін не виявила бажання розірвати договір шляхом письмового повідомлення іншої сторони за 30 (тридцять) днів до закінчення терміну договору;
          - відповідачу неодноразово направлялись вимоги про припинення договору у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, відмову від продовження договору на наступний рік та повернення обладнання, отриманого на підставі укладеного, 16.10.2018, договору розміщення торгівельного обладнання №10598 (повідомлення від 05.09.2019; вимога за вих. №496 від 24.10.2022).
          - як вимога, так і повідомлення були направлені за тією адресою, що і даний позов, копія якого отримана відповідачем, що мало наслідком направлення суду відзиву від 19.12.22 (в якому відповідач означив адресу для листування, на яку йому направлялись зазначені документи).
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. 
На вирішення експерта поставлено наступні питання:
- чи виконано підпис від імені Данилюка Михайла Івановича на договорі №10598 від 16 жовтня 2018 року?
- чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 на акті про розміщення торгового обладнання передачі від 16 жовтня 2018 року?
- чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 на акті передачі торгово-рекламного обладнання №FK-000628 від 06 серпня 2015?
- чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 на договорі поставки №2219 від 05.06.2014?
- чи виконані підписи на договорі №10598, акті про розміщення торгового обладнання передачі від 16 жовтня 2018 року, акті передачі торгово-рекламного обладнання №FK-000628 від 06 серпня 2015, договорі поставки №2219 від 05.06.2014 однією особою?
          Відповідно до висновку експерта №3076 від 05.10.2023, складеного судовим експертом Світланою Гуменюк, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, встановлено:
1) підписи від імені ОСОБА_2 в графі «Клієнт» договору розміщення торгівельного обладнання №10598 від 16 жовтня 2018 року виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою; 
2) підписи від імені ОСОБА_2 в графі «Клієнт» в акті розміщення торгового обладнання від 16. жовтня 2018 року виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою;
3) підпис від імені ОСОБА_2 в графі «отримав» в акті передачі торгово-рекламного обладнання №FK-000628 від 06.08.2015 виконаний ОСОБА_2 ;
4) підпис від імені ОСОБА_2 в договорі поставки №2219 від 05.06.2014 виконаний ОСОБА_2 ;
5) підписи в документах: договір №10598, акт про розміщення торгового обладнання передачі від 16 жовтня 2018 року і в документах: акт передачі торгово-рекламного обладнання №FK-000628 від 06 серпня 2015 року, договір поставки №2219 від 05.06.2014 – виконані різними особами.
Окрім того, в матеріалах справи наявні:
- договір дистриб`юції №153 від 05.03.2015, укладений між ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (компанія) та ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» (дистриб`ютор), за умовами якого компанія зобов`язалась передавати позивачу товар у власність для його подальшого розповсюдження; строк дії договору з 05.03.2015 до 04.01.2016 з умовою пролонгації лише шляхом укладення письмової угоди; 
- додаток №5 до договору №153 від 05.03.2015 під назвою «Оренда торгово-рекламного обладнання», умовами якого передбачено обов`язок дистриб`ютора передавати торгове обладнання в суборенду для зберігання і продажу товару компанії (п.3.2.4), а також забезпечити належний документальний супровід передачі торгового обладнання в суборенду (п.3.2.3.), зокрема, включити п.3.2.4 цього додатку та вимогу про дотримання стандартів розміщення продукції в торговому обладнання компанії до договору суборенди (п.5.4.); раз у півроку проводити планові інвентаризації торгового обладнання (п.3.2.13);
- додаток №6 до договору №153 від 05.03.2015 під назвою «Заставна вартість торгового обладнання», що містить інформацію про кількість та вартість наданого в оренду торгового обладнання; у п.348 додатку позивач позначив інформацію щодо холодильника ХШВ 600 Icestream Optima внутрішній «Моршинська», заводський номер 12.02086.00960.090, інвентарний номер Н18893, заставна вартість 5 908,00 грн.;
- акт передачі необоротних активів №ХД-АА-000000255 від 02.01.2015 до договору №0754 від 01.01.2014, підписаний ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (компанія) та ТзОВ «Прикарпатський торговий дім», у п.203 якого зазначено інформацію про холодильник ХШВ 600 Icestream Optima внутрішній «Моршинська», заводський номер 12.02086.00960.090, інвентарний номер Н18893;
- довідка №307/4-22ц від 05.10.2022, видана головним бухгалтером ПрАТ «ІДС», про те, що холодильник 1-дв. внутрішній UBC Ice Stream Optima Моршинська інвентарний номер Н18893, заводський номер 12.02086.00960.090, дата введення в експлуатацію 08.02.2012, перебуває у власності ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи», холодильник передано в оренду дистрибутору ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» згідно з актом прийому-передачі №ХД-АА-000000255 від 02.01.2015;
- договір поставки №2219 від 05.06.2014, укладений між ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» та фізичною особою-підприємцем Данилюком М.І., відповідно до якого постачальник зобов`язався систематично поставляти та передавати у власність покупця певний товар згідно з накладними, які є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату; загальна вартість поставки – 150 тис. грн.; строк дії договору – до 31.12.2017, з можливістю пролонгації на кожний наступний календарний рік; у договорі зазначено фактичну адресу відповідача – с.Черганівка Косівського району, бар Синевір, та юридичну адресу – вул.Івасюка,32, м.Косів.
- акт передачі торгово-рекламного обладнання №FK-000628 від 06.08.2015, у якому зазначено постачальника – ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» склад ТРО Коломия, отримувач – бар «Синевір», адреса: Косівський район, с.Черганівка, вул.Косівська, буд.1, контрагент – ОСОБА_2 , менеджер – Дмитренко Ю.М., обладнання – інвентарний номер - Н18893, серійний номер - 12.02086.00960.090, класифікатор ТРО – UBC 600 Ice Stream Optima внутрішній «Моршинська», бренд – Моршинська, кількість – 1, залогова вартість – 5  908,00 грн.; вказаний акт у графі «отримав» підписано ОСОБА_2 , у графі «відпустив» зазначено «прізвище Молас», в графах «відповідальна особа» та «директор» проставлено підписи без зазначення відомостей щодо цих осіб (прізвищ тощо), в графі «ТРО до перевезення прийняв» зазначено «Чобатюк»; на акті вручну вказано «отримано в обмін»;
- в оригіналі акту передачі торгово-рекламного обладнання №FK-000628 від 06.08.2015, наданого позивачем суду апеляційної інстанції, також міститься зазначення «отримано в обмін»;
- виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ №726387, згідно з якою місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 .
Також до відзиву на апеляційну скаргу позивач додав довідку №154 від 19.04.2023 про стан взаємних розрахунків за період з 06.05.2015 до 19.04.2023 між ТзОВ «Прикарпатський торговий дім» та фізичною особою-підприємцем Данилюком М.І. на загальну суму 32 478,86 грн.
Апеляційний суд не надає оцінки вказаній довідці №154 від 19.04.2023, оскільки таку сформовано після ухвалення оскарженого рішення від 01.03.2023 і позивач не зазначає причин неможливості подання такого доказу під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.  

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України, яка встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України (в редакції, чинній станом на дату укладення оспорюваних контрактів) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно з усталеною судовою практикою, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.
У постанові від 26.10.2022 у справі №227/3760/19-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що наявність сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.
У випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.
Враховуючи, що висновок експерта №3076 від 05.10.2023, складеного судовим експертом Світланою Гуменюк, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, підтвердив твердження відповідача про те, що підписи від імені Данилюка М.І. в графі «Клієнт» договору розміщення торгівельного обладнання №10598 від 16.10.2018 та в графі «Клієнт» в акті розміщення торгового обладнання від 16.10.2018 виконані не Данилюком Михайлом Івановичем, а іншою особою, вказані правочини є такими, що не вчинені, і жодних правовідносин між позивачем та відповідачем не створюють.
Отже, висновок суду першої інстанції, про наявність обов`язку у відповідача повернути орендоване торгове обладнання – холодильник, зроблено на підставі неповного дослідження доказів, що має наслідком невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи. 
Слід врахувати, що в мотивувальній частині рішення суд покликався лише на договір розміщення торгівельного обладнання №10598 від 16.10.2018 та акт про розміщення торгового обладнання від 16.10.2018, а також вимоги про припинення договору у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, відмову від продовження договору на наступний рік та повернення обладнання, отриманого на підставі укладеного, 16.10.2018, договору розміщення торгівельного обладнання №10598 (повідомлення від 05.09.2019; вимога за №496 від 24.10.2022).
Дослідження інших доказів в оскарженому судовому рішенні не відображено.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
В судовому засіданні апелянт підтримав доводи про те, що холодильник було отримано в обмін на його власний холодильник, усно стверджував, що він уклав усний договір міни з представником позивача, однак вказані доводи не підтверджено належними доказами, а зазначення «отримано в обмін», проставлене вручну прописом на акті передачі торгово-рекламного обладнання №FK-000628 від 06.08.2015, не може розглядатись як належний в розумінні ст.76 ГПК України доказ укладення сторонами усного договору міни. 
Окрім того, відповідно до ч.2 ст.715 ЦК України кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Натомість, у спірному випадку встановлено, що позивач є орендарем торгового обладнання, а не власником, тобто не мав повноважень на укладення договору міни. 
Із наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач уклав з ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (компанія) договір дистриб`юції №153 від 05.03.2015, у додатку №5 до якого сторони позивач зобов`язався передавати торгове обладнання в суборенду для зберігання і продажу товару компанії та забезпечувати належний документальний супровід передачі торгового обладнання в суборенду.
Із умов додатку №5 вбачається, що для передачі торгового обладнання в суборенду передбачено укладення письмового договору з суборендарем, що включатиме визначені компанією умови.
Водночас спірне торгове обладнання передано позивачу відповідно до акту передачі необоротних активів №ХД-АА-000000255 від 02.01.2015 до договору №0754 від 01.01.2014, якого не долучено до матеріалів справи.
Наявний в матеріалах справи акт передачі торгово-рекламного обладнання №FK-000628 від 06.08.2015, згідно з яким відповідачу передано холодильник інвентарний номер Н18893, серійний номер - 12.02086.00960.090, класифікатор ТРО – UBC 600 Ice Stream Optima внутрішній «Моршинська», бренд – Моршинська, кількість – 1, вартість – 5  908,00 грн., не містить посилання на будь-який договір. 
Відтак недоведеним є обставини виникнення між позивачем та відповідачем правовідносин суборенди на підставі акту №FK-000628 від 06.08.2015, на існування яких позивач покликається як на підставу задоволення позовних вимог.
Відповідно до статей 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до п.2, п.3, п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги слід задоволити, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.03.2023 у справі №909/996/22 – скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатський торговий дім» до Фізичної особи підприємця Данилюка Михайла Івановича - відмовити.
В судовому засіданні апелянт також усно просив скасувати додаткове рішення від 17.03.2023, однак вказане судове рішення не було предметом апеляційного оскарження.
В порядку ст.129 ГПК України судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги покласти на позивача.
Також відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Апелянт просив покласти на позивача судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи.
Відповідно до рахунку №23-3076 від 08.08.2023 Львівського НДІСЕ Міністерства Юстиції України та платіжної інструкції №0.0.3163427739.1 від 23.08.2023 Данилюк М.І. сплатив вартість проведення експертизи в розмірі 13382,88 грн. 
Згідно із п.2 ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Отже, судові витрати відповідача на проведення експертизи в розмірі 13382,88 грн. слід покласти на позивача. 
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Фізичної особи підприємця Данилюка Михайла Івановича б/н від 30.03.2023 (вх. №01-05/1012/23 від 03.04.2023) - задоволити. 
2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.03.2023 у справі №909/996/22 – скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатський торговий дім» до Фізичної особи підприємця Данилюка Михайла Івановича - відмовити.
3. Судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги, а також судові витрати відповідача на проведення експертизи покласти на позивача.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатський торговий дім» (код ЄДРПОУ 23801375, вул. Л. Ребета, буд.3, м. Івано-Франківськ, 76014) на користь Фізичної особи підприємця Данилюка Михайла Івановича (РНОКПП: НОМЕР_1 , фактична адреса: с.Черганівка, Косівський район, Івано-Франківська область, 78664; місце проживання: АДРЕСА_1 ) 3721,50 грн. (три тисячі сімсот двадцять одну гривню п`ятдесят копійок) судового збору за подання апеляційної скарги та 13 382,88 грн (тринадцять тисяч триста вісімдесят дві гривні вісімдесят вісім копійок) витрат на проведення судової експертизи.
4. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 04.12.2023.

         Головуючий суддя                                                                      Желік М.Б. 
                
                                  суддя                                                            Орищин Г.В.

                                 суддя                                                                       Галушко Н.А.