КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 2608/1890/12
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/15177/2023
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
22 листопада 2023 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Масленнікової Тетяни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року у складі судді Єросової І.Ю., 
за заявою публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В :
 
У січні 2023 року публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» (надалі ПАТ АБ «Укргазбанк»)  повторно  звернулося  у суд з заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, яка обґрунтована не надходженням дубліката виконавчого документа у справі №2608/1890/12 від 20 травня 2020 року до виконавчої служби та його втратою.
 
 Зазначено, що Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2608/1890/12 на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 вересня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. 
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року у справі №2608/1890/12 видано дублікат виконавчого листа та поновлено строки на його пред`явлення. 
 
18 серпня 2020 року до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. подано заяву про відкриття провадження з додатками до неї, проте листом від 20 грудня 2022 року №5262 приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. повідомив, що дублікат виконавчого листа у справі №2608/1890/12 від 20 травня 2020 року не надходив.
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - задоволено.
 
В апеляційній скарзі адвокат Масленнікова Т.М. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновку суду дійсним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у заявника відсутні поважні причини пропуску строку пред`явлення даного виконавчого листа до виконання, а отже і були відсутні підстави для задоволення заяви ПАТ АБ «Укргазбанк», на що суд першої інстанції увагу не звернув.
 
Зазначає, що у відповідності до поданих заяв до приватного виконавця, банк рік не цікавився виконавчим провадженням, лише після спливу двох років після виявлення у автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутність виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь банку, звернувся до суду з повторною заявою про видачу дублікату виконавчого листа.
 
Скаржник звертає увагу суду на те, що 17 липня 2019 року ПАТ «Укргазбанк» самостійно звернувся до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві виконавчої служби з заявою про повернення виконавчого документа стягувачу.
 
Вказує, що матеріали справи не містять жодного доказу надіслання дублікату виконавчого листа приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Голяченку І.П., а також відсутні підстави для видачі дублікату та поновлення строків на його пред`явлення.
  
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлялася в установленому законом порядку, з огляду на що у суду апеляційної інстанції наявні підстави для розгляду справи за її відсутності.
 
Колегія апеляційного суду, вислухавши пояснення адвоката Масленнікової Т.М. в інтересах ОСОБА_1 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, ОСОБА_3 в інтересах ПАТ АБ «Укргазбанк»,  який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувана ухвала не відповідає вищезазначеними вимогам закону, з огляду на таке.
 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
 
Убачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2012 року,  позов ПАТ АБ "Укргазбанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором № 395-Ф/08 від 28.08.2008 у розмірі 29977,76 дол. США, 2161 грн 43 коп. штрафних санкцій, а також 2416 грн 74 коп. судового збору. Стягнуто із ОСОБА_2  на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" 12840 грн штрафу за порушення зобов`язання щодо страхування предмету іпотеки та 128 грн 40 коп. судового збору (а.с. 113-117, 143-144).
 
23 січня 2013 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист від 06 вересня 2023 року у справі № 2 /2608/2762/12 (а.с. 157-158).
 
З довідки Дарницького РВ ДВС м. Києва від 18 жовтня 2019 року убачається, що на примусовому виконанні у Дарницькому РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві  перебувало виконавче провадження ВП 37643309 з примусового виконання виконавчого листа виданого Святошинським районним судом м. Києва по справі № 2/2608/2762/12 від 23 січня 2013 року. 17 липня 2019 року від представника ПАТ АБ "Укргазбанк" надійшла заява про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з чим 18 липня 2019 року виконавче провадження № 37643309 було завершено.  Одночасно повідомлено про втрату РВДВС оригіналу виконавчого листа, виданого Святошинським районним судом м. Києва по справі № 2/2608/2762/12 від 23 січня 2013 року (а.с. 156).
 
05 грудня 2019 року ПАТ АБ "Укргазбанк" до суду подано заяву про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 2/2608/2762/12 (а.с. 148-150).
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року у справі №2608/1890/12 заяву задоволено, видано дублікат виконавчого листа й на виконання ухвали суду від  20 травня 2020 року  дублікат виконавчого листа оформлено  (а.с. 161-162, 190-191).
 
Задовольняючи заяву, районний суд виходив з того, що виконавчий документ фактично було втрачено без відома та волі стягувача, який зважаючи на велику кількість виконавчих проваджень, що перебувають у виконанні за участі банку не міг дізнатися вчасно (межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання) про таку подію без належного повідомлення виконавцем.
 
Між тим з такими висновками погодитися неможливо, враховуючи наступне.
 
На підтвердження вжиття банком заходів щодо виконання рішення суду, до  справи долучено заяву банку про відкриття виконавчого провадження, адресовану приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Голяченко І.П.  та в якості  додатків зазначено оригінал дублікату виконавчого листа від 20 травня 2020 року, копія ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року  (а.с. 177-178).
 
В оскаржуваній ухвалі районний суд  визнав доведеним факт направлення  заявником  18.08.2020 дублікату виконавчого листа приватному виконавцю Голяченко І.П. до виконання.
 
Проте суд не звернув увагу про відсутність у справі доказів вчинення банком указаних обставин, остільки на підтвердження направлення приватному виконавцю  заяви про відкриття провадження за № 110/23559/2020 від 18.08.2020,  банком долучено  квитанцію з АТ «Укрпошта» від 05.01.2021, що не може слугувати доказом  направлення саме дублікату виконавчого листа по даній справі (а.с.179).
 
Не долучено до справи й належних безспірних доказів звернення банку до приватного виконавця  у серпні 2021 року й лише на звернення у грудні 2022 року, тобто за спливом майже двох років після видачі дублікату виконавчого листа, приватний виконавець повідомив про  відсутність виконавчого листа на примусовому виконанні.
 
   Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.
 
Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.
 
Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження"). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.
 
Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 30 липня 2019 року у справі № 5/128, від 21 серпня 2020 року у справі № 905/2084/14-908/4066/14 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.
 
Відповідно до статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
 
Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.
 
Згідно положень статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.
 
Між тим, само по собі судове рішення, яким було задоволено позовні вимоги позивача не може бути  безспірною гарантією його виконання відповідачем. В такому випадку держава забезпечує примусове виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
 
Порядок виконання рішення суду визначений Законом України "Про виконавче провадження".
 
Після відкриття виконавчого провадження стягувач має право: ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
 
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі Конвенція).
 
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
 
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
 
Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень Розділ Х111 ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.
 
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
 
Досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд зазначає, що за приписами чинного процесуального законодавства суд може поновити пропущений стороною строк у разі визнання поважними причини, доведення яких Законом покладено на заявника.
 
Суд першої інстанції встановив, що заявник звертаючись  з вимогою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та повторно видачу дублікату виконавчого листа, підставами для поновлення зазначає його втрату при пересилці. 
 
Однак, доказів того, що дублікат виконавчого листа загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, матеріали справи не містять.
 
Подана заява не містить посилань на докази, якими підтверджується факт втрати дублікату виконавчого листа, до заяви не додано доказів, які б підтверджували такі обставини, зокрема, відомості щодо втрати виконавчого документа при пересилці чи з інших підстав.
 
На підтвердження направлення дублікату виконавчого листа, банк долучив до справи відповідний лист від 18.08.2020 з квитанцією, якою підтверджується направлення банком поштової кореспонденції,  за спливом  майже п`яти місяців  05.01.2021,  до того ж опис поштового вкладення  відсутній.
 
Визнаючи доведеною  подану по справі заяву, районний суд  послався на долучені до заяви запити до приватного виконавця від 19.08.2021 та 20.12.2022, а також мотивував завантаженістю стягувача.
 
Між тим, до справи не долучено доказів на підтвердження істотної завантаженості стягувача та які б надавали підстави до нездійснення контролю за виконанням  судових рішень.
 
Згідно вимог ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»  виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
 
Положеннями ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»    передбачено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.
 
Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.
 
Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.
 
Отже, законодавством передбачено обов`язок стягувача додержуватися строків пред`явлення виконавчого документу до виконання й лише у випадку  пропуску такого строку з причин, визнаних судом  поважними, може бути  такий строк поновлено.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
 
ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
 
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України "Перехідні положення" у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Аналіз пункту 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.
 
При цьому, колегія суддів зауважує, що  висновки суду про направлення заяви про відкриття виконавчого провадження разом з дублікатом виконавчого листа  приватному виконавцю не узгоджуються з матеріалами справи, оскільки як уже зазначено, фіскальний чек АТ «Укрпошта» та список згрупованих поштових відправлень не можуть слугувати доказом направлення саме дублікату виконавчого листа, по справі № 2/2608/2762/12. Опис документів, що направлялися відсутній, що виключає підстави для встановлення обставин, на які посилається заявник.
 
Практика Європейського Суду визначає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у справі, у тому числі і на стадії виконання рішення суду. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
 
Установлений Законом строк для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання покликаний забезпечити рівність процесуального становища сторін, адже боржник не може необмежений час знаходитися під загрозою процедур примусового виконання судового рішення, тож Закон надав суду право продовжити вказаний строк і лише у тому разі, якщо причини пропуску вказаного строку суд визнає поважними.
 
Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, тому суд, враховуючи вимоги ст. 89 ЦПК України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Також, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції чинній на момент пред`явлення виконавчих листів до виконання вперше, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання, зокрема, протягом року, якщо інше не передбачено законом.
 
У відповідності до п. 1 ч. 1, ч. 2, 3 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" в зазначеній редакції, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
 
Як уже було встановлено, виконавчий лист, виданий 23 січня 2012 року було втрачено.
 
Після отримання дублікату виконавчого листа від 20 травня 2020 року, банк рік не цікавився виконавчим провадженням та лише після спливу двох років після виявлення про відсутність зареєстрованого у СЕД «ДокС» виконавчого листа № 2/2608/2762/12 звернувся з повторною заявою про видачу дублікату виконавчого листа.
 
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 № 34/425 (12-69гс21) викладно правовий висновок, що у разі звернення із заявою, яка містить вимогу про видачу дублікату виконавчих листів щодо боржника яке відбулося поза межами строку встановленого для пред`явлення цих виконавчих документів до виконання, підстави для видачі дублікатів виконавчого листа у суду відсутні.
 
Поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.
 
Відповідно до вимог ст. 433 ЦПК України, заявник не надав доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення
 
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Масленнікової Тетяни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року скасувати. 
 
Постановити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовити.
 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   
 
Повне судове рішення складено 07 грудня 2023 року. 
 
Суддя-доповідач: 

Судді: