ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2023 року
м. Харків
справа № 642/669/23
провадження № 22-ц/818/1348/23
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря: Сізонової О.О.
учасники справи:
стягувач: ОСОБА_1 , 
скаржник ОСОБА_2 
особа дії якої оскаржуються - Холодногірсько- Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Лаєвської Марине Леніківни на бездіяльність державного виконавця Холодногірсько- Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягувач: ОСОБА_1 , 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 25 травня 2023 року, постановлену суддею Бородіною О.В.,
в с т а н о в и в:
У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила зобов`язати Холодногірсько - Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зняти арешт з належної ОСОБА_2 частини будинку АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника від 20.01.2012 року у виконавчому провадженні № 11675244, оскільки виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт, вже закрито та відсутні будь-які інші виконавчі провадження. 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25 травня 2023 року скаргу ОСОБА_2 задоволено. Зобов`язано Холодногірсько - Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зняти арешт з майна, а саме з належної ОСОБА_2 частини будинку АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника від 20.01.2012 року у виконавчому провадженні № 11675244 та зобов`язати вилучити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 12080163, зареєстровано 20.01.2012 року реєстратором Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 .
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження було закінчено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а наявність зареєстрованого та не знятого у встановленого законом порядку арешту майна, обмежує права боржника ОСОБА_2 щодо розпорядженням належним їй майном.
Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2007 року у справі № 2-966/07 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, починаючи з 31 січня 2007 року до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На виконання вказаного рішення Ленінським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист № 2-966/07, на підставі якого 21 грудня 2007 року відкрито виконавче провадження № 11675244.
Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 24 квітня 2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-966/07, виданого 21.12.2007 року Ленінським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів закінчено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з досягненням дитиною 18-річного віку.
20.01.2012 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції накладено арешт на майно боржника у виконавчому провадженні № 11675244 з примусового виконання виконавчого листа виданого 21.12.2007 Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі частки з усіх видів заробітку до повноліття дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до листа Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби в м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що є правонаступником Ленінського ВДВС ХМУЮ від 21 вересня 2022 року № 52039 виконавче провадження № 11675244 знищено за строком давності (а.с. 132).
Звертаючись до суду із скаргою,  ОСОБА_2 наголошувала, що має намір подарувати свою частку будинку своєму сину – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проте через наявний арешт майна вчинити дії на користь сина не може.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.09.2022 року ОСОБА_2 є власником частини будинку АДРЕСА_1 .
Матеріали справи свідчать про те, що в провадженні Ленінського районного суду м.Харкова перебувала цивільна справа №642/1197/23 за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м. Харків) (раніше Ленінського ВДВС міста Харкова ГТУЮ Харківській області) про закінчення виконавчого провадження № 11675244 від 24 квітня 2017 року. Зобов`язано Холодногірсько-Новобаварський ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м. Харків) в межах виконавчого провадження № 11675244 від 24 квітня 2017 року здійснити заходи по стягненню з боржника суми заборгованості.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що досягнення повноліття дитиною за умови, що існує заборгованість за аліментами не є підставою для закриття виконавчого провадження.
Постановою Харківського апеляційного суду від 02.11.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2023 року залишено без змін.
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40).
У Рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року ЄСПЛ нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).
Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до ч. 4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Частиною 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Закриваючі виконавче провадження, державний виконавець не вирішував питання щодо зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 .
Оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження від 24.04.2017 року скасована, виконавче провадження відновлено, судом зобов`язано відділ державної виконавчої служби здійснити заходи по стягненню з боржника суми заборгованості, підстав для зняття арешту з майна боржника наразі не вбачається.
Тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись статтями 367,368,369,376,381,382,383,384, ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 25 травня 2023 року скасувати.
У задоволенні скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Лаєвської Марине Леніківни на бездіяльність державного виконавця Холодногірсько- Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий:                                                         О.В. Маміна

Судді:                                                                Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний тест постанови виготовлено 06.12.2023