Ухвала
 
23 жовтня 2023 року
м. Київ
 
провадження № 61-180вп23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
17 жовтня 2023 року ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із клопотанням визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (зареєстрована 18 жовтня 2023 року за вх.                                   № 31510/0/220-23).
 
Вирішуючи питання про визначення підсудності справи Верховний Суд виходить із такого.
 
Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.
 
Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Аналіз наведеної норми процесуального права дає підстави для висновку, що підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем визначається ухвалою Верховного Суду виключно у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.
 
Встановлено, що 13 травня 2014 року в місті Ель Еульма перед Нами між громадянкою України - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб, що підтверджується копією Витягу реєстру актів про одруження, який засвідчений Консульським відділом Посольства України в Алжирський Народній Демократичній Республіці.
 
У клопотанні та позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином Алжирської Народної Демократичної Республіки. При цьому зазначає, що він має реєстраційний номер облікової картки платника податків в Україні, зареєстрованого місця проживання в Україні не має, а з вересня 2019 року постійно проживає в Алжирі . Доказів наведеного ОСОБА_1 не надала. 
 
ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України (у формі ID-картки). Проте заявником не надано документ, який підтверджує відомості про місце реєстрацію (проживання) особи, а саме витяг із реєстру територіальної громади. З огляду на місце реєстрації позивача в Україні можливо визначення підсудності справи.
Копія паспорта громадянки України ОСОБА_1 для виїзду за кордон не містить відміток про перетин нею державного кордону (надано копію тільки першої сторінки документу).
 
Надану ОСОБА_1 копію договору оренди, що складений польською мовою, суд не приймає до уваги оскільки вона не має перекладу на українську мову. 
 
Трудовим договором від 18 жовтня 2022 року, копія якого додана до клопотання, визначено, що за цим договором роботодавець наймає працівника на роботу на визначений строк до 17 жовтня 2023 року. Тобто на момент реєстрації касаційної скарги у Верховному Суду, строк дії вказаного договору вже закінчився.
 
Для цілей статті 29 ЦПК України під проживанням за межами України потрібно розуміти постійне проживання. Тимчасове проживання учасника справи за межами України не може вважатися підставою для визначення підсудності в порядку статті 29 ЦПК України.
Клопотання та надані документи, надіслані до Верховного Суду, не містять підтвердження того, що місцем постійного проживання позивачки є територія іншої держави.
 
Таким чином, у цій справі підстави для визначення підсудності справи Верховним Судом відсутні.
Керуючись статтею 29 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     Є. В. Коротенко