Справа № 752/17257/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12212/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,
при секретарі                                    Шпирук Ю.С.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Максимова Миколи Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року, постановлену у складі судді Колдіної О.О., у справі № 752/17257/22 за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк», - 
                                                  УСТАНОВИВ:
 
У  листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ященко Т.О., заінтересована особа: АТ «Універсал Банк». Зазначав, що на виконанні Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист № 2/2019/12 від 20 лютого 2015 року, виданий Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з нього на користь АТ «Універсал Банк» грошових коштів за кредитним договором № 046-2008-1108 від 29 квітня 2008 року, укладеного між ним та АТ «Універсал Банк». 27 квітня 2015 року державним виконавцем Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а копію постанови разом з оригіналом виконавчого документу було відправлено до ВДВС Шевченківського районного правління юстиції у м. Києві, за місцем отримання боржником доходів. Відповідно до договору факторингу, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло від АТ «Універсал Банк» до ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ». 18 травня 2017 року було укладено акт приймання-передачі відступлених прав, відповідно до якого ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» відступило, а ОСОБА_2 набула право грошової вимоги на отримання всіх платежів за кредитним договором № 046-2008-1108 від 29 квітня 2008 року. Вказував, що ним було повністю погашено заборгованість за кредитним договором № 046/2008/1108, що підтверджується письмовим повідомленням нового кредитора про відсутність жодних претензій за цим кредитним договором. Проте, в рамках виконавчого провадження, яке було відкрито за ініціативою банку, 16 березня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 9059590. Вказане обтяження на сьогоднішній день не скасовано. Його представником адвокатом Максимовим М.І. було направлено до Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про скасування всіх обтяжень, що накладалися на нього в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1. Проте, 07 листопада 2022 року старший державний виконавець Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ященко Т.О. відмовила у скасуванні такого арешту, посилаючись на те, що ОСОБА_1 станом на 07 листопада 2022 року не сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження у межах вищевказаного виконавчого провадження. Дане рішення є незаконним, оскільки він в повному обсязі погасив заборгованість за кредитним договором, будь-хто із кредиторів не мають жодних майнових претензій до нього, рішення фактично не виконувалось органами державної виконавчої служби, виконавче провадження закінчено, а отже підлягають скасуванню всі обтяження, при цьому вказував, що постанова про стягнення виконавчого збору не виносилась. Враховуючи викладене, просив визнати незаконними дії старшого державного виконавця Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ященко Т.О. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 та зобов`язати останню скасувати обтяження №9059590 (спеціальний розділ), накладене постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданою 16 березня 2015 року державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві. Також порушив питання про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року у задоволенні скарги відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, адвокат Максимов М.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити скаргу ОСОБА_1 в повному обсязі. Зазначає, що на виконанні Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист № 2/2019/12 від 20 лютого 2015 року, виданий Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з нього на користь АТ «Універсал Банк» грошових коштів. 27 квітня 2015 року державним виконавцем Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а копію постанови разом з оригіналом виконавчого документу було відправлено до ВДВС Шевченківського районного правління юстиції у м. Києві, за місцем отримання боржником доходів. Звертає увага на те, що Солом`янським ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не було вчинено жодний дій щодо примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. При цьому в матеріалах справи відсутні докази фактичного прийняття постанов про стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження. Станом на теперішній час боргові зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» є припиненими. Відтак, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .  
В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» адвокат Максимов М.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.
Представники Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), АТ «Універсал Банк» в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2014 року у справі № 2-2019/12 ухвалено рішення, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 115 332,64 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ на день постановлення рішення становило 1 714 651,72 грн., судовий збір в розмірі 2 135,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120,00 грн.
10 березня 2015 року державним виконавцем Солом`янського відділу виконавчої служби м. Київ Черкасовим Є.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
16 березня 2015 року державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. КиєвіКравцовою О.С., на підставі положень ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час вчинення виконавчих дій) винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №9059590.
18 березня 2015 року державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві Кравцовою О.С., на підставі положень ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час вчинення виконавчих дій) винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 171 690,68 гри.
26 березня 2015 року державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві Кравцовою О.С., відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про розшук майна боржника.
26 березня 2015 року державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві Кравцовою О.С., відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.
27 квітня 2015 року державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві Кравцовою О.С., на підставі ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 150,00 грн.
27 квітня 2015 року державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві Кравцовою О.С., на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час вчинення виконавчих дій) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження і направлено виконавчий документ з вказаною постановою, постановою про стягнення виконавчого збору, постановою про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій на адресу ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, у зв`язку з тим, що згідно відповіді УПФУ боржник отримував дохід у вигляді пенсії за адресою: м. Київ, вул. Воровського 16, що за адміністративно-територіальним розподілом відноситься до Шевченківського району м. Києва.
Згідно відомостей АСВП в системі наявне виконавче провадження за номером ВП№ 48290376 з примусового виконання виконавчого документа №2/2019/12 виданого 20 лютого 2015 року, яке перебувало в ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. Вказане виконавче провадження перебуває у стані «відмовлено у відкритті», тобто державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві відмовлено у відкритті виконавчого провадження.
Крім того, судом встановлено, що на час розгляду скарги виконавче провадження № НОМЕР_1 знищено в зв`язку із закінченням терміну його зберігання.
Представник заявника звернувся до відділу державної виконавчої служби з заявою про скасування обтяжень у виконавчому провадженні, однак згідно відповіді від 07 листопада 2022 року йому було відмовлено у скасуванні арешту майна в зв`язку наявністю невиконаного рішення про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ященко Т.О. за безпідставністю.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Подання скарги на дії виконавця має бути направлене на відновлення порушених прав скаржника-сторони  виконавчого провадження, тому, задовольняючи скаргу, суд одночасно має зобов`язати виконавця усунути допущені порушення.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
На час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 діяла редакція Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.
В силу положень ст. 50 вказаного Закону (в редакції на час вчинення виконавчої дії) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Тобто, на час прийняття державним виконавцем Солом`янського ВДВС м. Київ рішення про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з направленням виконавчого документа на виконання до Шевченківського ВДВС м. Київ, у нього були відсутні підстави для скасування накладених обтяжень в силу положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року.
Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі справа № 2/0301/806/11.
Однак, в даному випадку, заявником не сплачено виконавчий збір у виконавчому провадженні та витрати виконавчого провадження.
Посилання заявника на незаконність стягнення з нього виконавчого збору не може бути прийнята судом, оскільки така постанова не була скасована у визначеному порядку, а державним виконавцем вчинялись дії з примусового виконання рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суд першої інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 . Відповідно, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Максимова Миколи Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року залишити без змін.
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повне судове рішення складено 09 жовтня 2023 року.
Суддя-доповідач
Судді