справа № 757/49569/21-ц                            головуючий у суді І інстанції Константінова К.Е.
провадження № 33/824/4850/2023         суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

       ПОСТАНОВА      
      ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Зімарєвим Вячеславом Миколайовичем, на постанову Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно 
 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ФОП, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київського науково-дослідного інституту судових експертиз процесуальні витрати на проведення автотехнічної експертизи( згідно Акту здачі-приймання висновку експерта № 1034/22-52/16994/23-52 від 13.06.2023) в сумі 9308 гривень 15 копійок.
 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 , через представника - адвоката Зімарєва Вячеслава Миколайовича, 15 вересня 2023 року подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у зв`язку із наявністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Також у апеляційній скарзі апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження.
 
11 жовтня 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли на адресу Київського апеляційного суду.
 
12 жовтня 2023 року матеріали справи про адміністративне правопорушення передано головуючому судді.
 
Однак, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.
 
Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
 
Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).
 
Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на подачу скарги, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
 
У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.
 
У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції апелянт зазначав, що потерпілий ОСОБА_1 та його представник, адвокат Бачук Б.Я. через поважну причину не брали участь у судовому засіданні 31 серпня 2023 року, про що завчасно повідомили суд шляхом надсилання клопотання про відкладення. Наголошує, що 08 вересня 2023 укладаючи Договір про надання правової допомоги, ОСОБА_1 , який не має юридичної освіти, був абсолютно переконаний у тому, що суддя Печерського районного суду м. Києва перенесла судове засідання у справі про притягнення до адміністративної відповідальності №757/49569/21-п. Адвокат Зімарєв В.М. зазначає, що ним у приміщенні Печерського районного суду м. Києва, куди останній прибув 13 вересня 2023 року з метою ознайомлення із матеріалами справи, стало відомо про те, що 31 серпня 2023 року засідання у справі про притягнення до адміністративної відповідальності №757/49569/21-п відбулося і було прийнято постанову. Наголошує, що саме із цього моменту стороні потерпілого стало відомо про факт винесення постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності №757/49569/21-п. Відтак вважає, що строк на подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин, унаслідок того, що сторона потерпілого не була присутня під час винесення оскаржуваної постанови та не отримала дану постанову через порушення вимог ч.2 ст.285 КУпАП.
 
Розглянувши дане клопотання, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, зважаючи на таке.
 
Апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду, що прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, розпочинається з моменту винесення такої постанови судом, а не з моменту ознайомлення особи з такою постановою.
 
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята Печерським районним судом м. Києва 31 серпня 2023 року. 
 
Отже, у даній справі перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався 31 серпня 2023року та закінчився 11 вересня 2023 року.
 
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга була подана до суду першої інстанції 15 вересня 2023 року (а.с.114-128), тобто з пропуском такого строку.
 
При цьому апеляційний суд бере до уваги, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції, через представника подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, а тому мав цікавитися результатом розгляду справи.
 
Натомість у період з 31 серпня 2023 року (дати прийняття оскаржуваної постанови) по 11 вересня 2023 року (останній день строку на апеляційне оскарження) жодних заяв чи клопотань про отримання інформації щодо результату розгляду клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи чи про отримання копії постанови Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 чи його представником не подавалося.
 
Також апеляційний суд зауважує, що договір про надання правової допомоги між ОСОБА_1 та Зімарєвим В.М. укладено 08 вересня 2023 року, тобто протягом десятиденного строку на апеляційне оскарження. Однак заява представника ОСОБА_1 - адвоката Зімарєва В.М. про ознайомлення з матеріалами справи подана ним до суду першої інстанції лише 13 вересня 2023 року, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження. 
 
При цьому у апеляційній скарзі не зазначено жодних поважних та об`єктивних причин, які перешкоджали апелянтові, його представнику чи новому представнику подати апеляційну скаргу протягом строку, передбаченого положеннями КУпАП.
 
Реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).
 
Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).
 
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Отже, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час, місце та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак у розумні інтервали часу не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, а відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання вказаної причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважною. 
 
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи самостійним суб`єктом оскарження, не скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустив такий строк без поважних причин.
 
При цьому слід зауважити, що, розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення  ОСОБА_1 , чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.
 
За таких обставин апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
 
ПОСТАНОВИВ:
 
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 , поданого представником - адвокатом Зімарєвим Вячеславом Миколайовичем, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року - відмовити.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Зімарєвим Вячеславом Миколайовичем, на постанову Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року - повернути особі, яка її подала.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                           Р.В.Березовенко