ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023 року          м.Дніпро         Справа №  904/1984/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)                         
суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є.    
секретар судового засідання Михайлова К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2023 (прийняте суддею Ніколенко М.О., повне судове рішення складено 13.04.2023) у справі №904/1984/22
за первісним позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
про визнання дійсним попереднього договору купівлі-продажу корпоративних прав від 28 січня 2022 року; тлумачення п. 4.2 попереднього договору купівлі-продажу корпоративних прав від 28 січня 2022 року
за зустрічним позовом ОСОБА_2 
до ОСОБА_1 
про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу корпоративних прав від 28 січня 2022 року; визнання недійсним договору від 28 січня 2022 року № 1 купівлі-продажу частини частки ТОВ "Агрофірма Новокиївська"; стягнення 298 000 доларів США та 58 000 грн.; повернення частки у статутному капіталі продавцю
в об`єднаній справі за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
про визнання недійсним договору від 28 січня 2022 року № 1 купівлі-продажу частини частки ТОВ "Агрофірма Новокиївська"; повернення частки у статутному капіталі продавцю
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог. 

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним попереднього договору купівлі-продажу корпоративних прав від 28 січня 2022 року; тлумачення п. 4.2 попереднього договору купівлі-продажу корпоративних прав від 28 січня 2022 року.
ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про: 
- визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу корпоративних прав від 28 січня 2022 року; 
- визнання недійсним договору від 28 січня 2022 року № 1 купівлі-продажу частини частки ТОВ "Агрофірма Новокиївська"; 
- стягнення 298 000 доларів США та 58 000 грн., сплачених ОСОБА_2 на виконання попереднього договору купівлі-продажу корпоративних прав від 28 січня 2022 року та  договору купівлі-продажу від 28 січня 2022 року № 1; 
- повернення придбаної ОСОБА_2 частки у статутному капіталі ТОВ "Агрофірма Новокиївська" продавцю - ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 12.10.2022 первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним попереднього договору купівлі-продажу корпоративних прав від 28 січня 2022 року; тлумачення п. 4.2 попереднього договору купівлі-продажу корпоративних прав від 28 січня 2022 року - залишено без розгляду.
Ухвалою суду від 15.11.2022 об`єднано в одне провадження з передачею на розгляд судді Ніколенка М.О. справу №904/1984/22 зі справою № 904/3217/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав 15% частини частки у статутному капіталі (корпоративних прав) ТОВ "Агрофірма Новокиївська" від 28.01.2022, укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; стягнення 15% частини частки у статутному капіталі ТОВ "Агрофірма Новокиївська".

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2023 у справі №904/1984/22:
-          зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено частково;
-          стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені грошові кошти у розмірі 298    000 доларів США та витрати зі сплати судового збору у розмірі 163    461,64 грн.
-          відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу корпоративних прав від 28 січня 2022 року; визнання недійсним договору від 28 січня 2022 року № 1 купівлі-продажу частини частки ТОВ "Агрофірма Новокиївська"; стягнення 58 000 грн.; повернення частки у статутному капіталі продавцю;
-          відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору від 28 січня 2022 року № 1 купівлі-продажу частини частки ТОВ "Агрофірма Новокиївська"; повернення частки у статутному капіталі продавцю;
-          витрати зі сплати судового збору за подання первісного позову (в об`єднаній справі) покладено на ОСОБА_1 .
Приймаючи рішення про часткове задоволення зустрічного позову, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що передбачений у п. 2.1.4 попереднього договору платіж у розмірі 298    000 доларів США, з огляду на умови такого договору, не має забезпечувальної функції, а отже, є авансом за передачу 100% корпоративних прав ТОВ "Агрофірма Новокиївська". З огляду на неукладання сторонами основного договору-2 купівлі – продажу 85% корпоративних прав ТОВ "Агрофірма Новокиївська" у передбачений попереднім договором строк, платіж у розмірі 298    000 доларів США має бути повернутий покупцю.
Надаючи оцінку причин неукладання сторонами основного договору-2 купівлі – продажу 85% корпоративних прав ТОВ "Агрофірма Новокиївська", суд зазначив, що з матеріалів справи не можна достеменно встановити з чиєї вини не було укладено основний договір - 2. Водночас, вбачається, що кожна із сторін вчиняла дії, що мали на меті погодження місця та часу укладання договору; та узгодження істотних умов Основного договору - 2. Недосягнення згоди між сторонами щодо місця, дати, часу укладення    договору, недосягнення згоди щодо істотних умов договору - не можуть вважатись винними діями жодної із сторін в розумінні п. 4.2 попереднього договору чи відмовою від укладання    основного договору.    А отже, відсутні підстави вважати, що основний договір був неукладений внаслідок вини ОСОБА_2 , чи вини ОСОБА_1 . Відповідно, відсутні підстави для залишення за продавцем ( ОСОБА_1 ) грошових коштів в розмірі 298    000 доларів США як штрафних санкцій за п. 4.2 попереднього договору.    
Відмовляючи у задоволенні вимог щодо визнання недійсними попереднього договору від 28 січня 2022 року та договору купівлі-продажу частини частки від 28 січня 2022 року № 1 суд зазначив, що недосягнення сторонами фактичної мети укладеного правочину/неотримання позитивного матеріального результату внаслідок укладання правочину саме по собі не може свідчити про фіктивність такого правочину. Також, у даному випадку не вбачається обставин невідповідності змісту оспорюваних правочинів вимогам чинного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Оскільки судом не встановлено правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28 січня 2022 року № 1, відсутні підстави для застосування реституції та повернення сторін за вказаним договором до фактичного та правового становища, яке існувало до вчинення договору. За таких обставин, вимоги про стягнення з продавця на користь покупця 58 000 грн. та повернення продавцю 15% частки у статутному капіталі ТОВ "Агрофірма Новокиївська", переданих на виконання договору від 28 січня 2022 року № 1 купівлі-продажу частини частки ТОВ "Агрофірма Новокиївська" – є необґрунтованими.

3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу про скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2023 у справі №904/1984/22 та прийняття нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та відмову у задоволенні зустрічного позову.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на ті обставини, що умовами попереднього договору була встановлено прерогатива покупця щодо обрання місця і часу укладання Основного договору-2, і продавець ОСОБА_1 була пов`язаний цією умовою і, відповідно, чекала на відповідне повідомлення.
Натомість покупець ОСОБА_2 обмежився формальністю, направивши листа поштою 27 серпня 2022, в якому повідомив про дату і місце укладення договору. Отже умову щодо своєчасного повідомлення за два дні він не виконав.
Окрім того, нотаріус, якого обрав покупець - не здійснювала в той час свою діяльність.
Таким чином, запрошення покупця в тій формі, в якій воно було здійснене, заздалегідь не мало юридичної сили, оскільки обраний ним нотаріус не міг здійснити оформлення правочину.
На наш погляд, вчинення "повідомлення" у такий спосіб, беззаперечно вказує на ухилення покупця від укладення Основного договору-2, а тому висновок суду про відсутність його вини - безпідставний і невірний.
Окрім того, відповідач не підтвердив жодним чином факт своєї готовності до укладення основного договору - наявність у нього грошових коштів у розмірі, встановленому попереднім договором (суму, еквівалентну 1 698 000 доларів США), факт з`явлення його особисто, або повноважного представника до визначеного ним нотаріуса у визначену ним самим дату з метою посвідчення Договору тощо.
Сторони не домовлялись, і не повинні були домовлятися про місце, дату, і час укладення основного договору, оскільки відповідно до п, 2.1.13 Попереднього договору це визначав саме Покупець.
Пунктом 4.2. договору чітко зазначено, що наслідком ухилення покупця від укладення Основного договору-2 є штрафна санкція у вигляді 298 000 доларів США, які у даному випадку вже сплачені та залишаються у Продавця, незалежно від того яка правова природа цих коштів – завдаток чи аванс.
Також, у скарзі апелянт наводить обставини листування сторін щодо укладення договору і докази, якими, на його думку, підтверджується намір ОСОБА_1 на укладення основного договору-2, а також ухилення (відмови) ОСОБА_2 від його укладення.
Суд при винесенні рішення взагалі не надав оцінку наведеним позивачем підставам для визнання недійсності договору від 28 січня 2022 року № 1 купівлі-продажу частини частки ТОВ "Агрофірма Новокиївська". Реальним наслідком укладення сторонами договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі (корпоративних прав) було не придбання відповідачем частини частки у розмірі 15% від статутного капіталу, а отримання ним гарантії, який би забезпечував передачу всіх корпоративних прав на товариство у майбутньому, а у разі відмови від укладення договору - повернення отриманих коштів.

5.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Представник ОСОБА_2 у судових засіданнях проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

07.11.2023  від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване зайнятістю повноваженого представника в іншому судовому засіданні у кримінальній справі.
Також 09.11.2023 від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване перебуванням на лікарняному.

Суд не вбачає підстав для задоволення вказаних клопотань, оскільки не вбачає неможливості розгляду справи за відсутності позивача за зустрічним позовом. Суд не визнавав явку сторін у судове засідання обов`язковою. Попередні судові засідання були проведені за участі вказаного представника та він мав можливість надати свої заперечення та пояснення щодо суті спору.
Окрім того, суд не обмежував право сторін у справі прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а чинне процесуальне законодавство не визначає пріоритетності одних судових процесів перед іншими.

6.Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 03.08.2023 о 15:30 год.
В судовому засіданні 03.08.2023 оголошено перерву на 07.09.2023 о 17:30 год.
В судовому засіданні 07.09.2023 оголошено перерву на   09.11.2023 о 16:30 год.
В судовому засіданні 09.11.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7.Встановлені судом обставини справи.

Між ОСОБА_1 (надалі - продавець) та ОСОБА_2 (надалі - покупець) був укладений попередній договір купівлі-продажу корпоративних прав від 28 січня 2022 року (надалі - договір).
Пунктом 6.1 договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Закінчення дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за правопорушення, які мали місце під час його дії.
Відповідно до п. 1.1 договору, сторони зобов`язуються в майбутньому укласти договори купівлі – продажу корпоративних прав ТОВ "Агрофірма Новокиївська" (надалі – підприємство), за яким продавець зобов`язується передати покупцю корпоративні права (частки у статутному капіталі (фонді)) Підприємства у строк до 28.01.2022 у розмірі 150 грн., що становить 15% статутного капіталу (фонду) Підприємства (надалі – основний договір-1), у строк до 01.09.2022 у розмірі 850 грн., що становить 85% статутного капіталу (фонду) Підприємства (надалі – основний договір-2), а покупець зобов`язується прийняти корпоративні права (частки у статутному капіталі (фонді)) Підприємства та сплатити за них обумовлену суму в порядку, визначеному цим договором.
Згідно з п. 2.1 договору, істотними умовами основного договору є наступні умови:
- предметом основного договору-1 повинні бути корпоративні права (частка у статутному капіталі (фонді)) Підприємства у розмірі 150 грн., що становить 15% статутного капіталу (фонду) Підприємства, яка повинна належати продавцеві (п. 2.1.1);
- предметом основного договору-2 повинні бути корпоративні права (частка у статутному капіталі (фонді)) Підприємства у розмірі 850 грн., що становить 85%    статутного капіталу (фонду) Підприємства, яка повинна належати продавцеві (п. 2.1.2).
У п. 2.1.4 договору визначено, що розрахунки між сторонами договору будуть проводитися наступним чином:
- станом на 28.01.2022 на дату укладання основного договору-1, покупець сплачує продавцю вартість корпоративних прав, що становить 15% статутного капіталу (фонду) Підприємства у наступний спосіб: суму в гривнях, що еквівалентна 2    000 доларів США по курсу НБУ України на дату укладання основного договору-1, покупець сплачує продавцю шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, суму у гривнях, що еквівалентна 298    000 доларів США по курсу НБУ України на дату укладання основного договору-1, покупець сплачує продавцю готівкою;
- станом на 01.09.2022 на дату укладання основного договору-2, покупець сплачує продавцю вартість корпоративних прав, що становить 85% статутного капіталу (фонду) Підприємства у наступний спосіб: суму в гривнях, що еквівалентна 18    000 доларів США по курсу НБУ України на дату укладання основного договору-2, покупець сплачує продавцю шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, суму у гривнях, що еквівалентна 1    698 000 доларів США по курсу НБУ України на дату укладання основного договору-2, покупець сплачує продавцю готівкою.
Відповідно до п. 2.1.13. попереднього договору за домовленістю сторін місцем нотаріального посвідчення актів приймання- передачі корпоративних прав (часток у статутному капіталі (фонді)) Підприємства визначається робоче місце приватного нотаріуса визначеного Покупцем. При цьому, за два календарних дня до дати укладання Сторонами Основного договору-1, Основного договору-2 та актів приймання- передачі корпоративних прав Підприємства, Покупець письмово повідомляє Продавця про місце знаходження нотаріуса та час оформлення документів. Продавець повинен прибути до нотаріуса в призначені дати та час для нотаріального посвідчення актів приймання-передачі корпоративних прав Підприємства. За домовленістю Сторін Основний договір-1, Основний договір-2 та акти приймання передачі корпоративних прав Підприємства може бути укладено раніше передбачених строків. 
У п. 2.1.7 договору встановлено, що на момент укладання попереднього договору та на момент укладання основного договору-1, основного договору-2, а також підписання сторонами актів приймання – передачі корпоративних прав (часток у статутному капіталі) підприємства за підприємством має бути зареєстровано та в наявності строком дії договору до 2026 та більше:
- земельні ділянки (рілля) – 1115,3371 га, що перебувають в оренді та зареєстровані у встановленому законом порядку (додаток № 1);
- земельні ділянки (рілля) – загальною орієнтовною площею 1000 га, за якими продавець зобов`язується оформити право оренди (суборенди) у встановленому законом порядку за Підприємством у строк до 01.09.2022 (додаток № 2); продавець зобов`язується у випадку продовження орендодавцем (пайщиком) договору оренди землі з орендарями (вказаних в договорах суборенди) продовжити дії укладених з ТОВ "Агрофірма Новокиївська" договорів суборенди, а у випадку можливості у ТОВ "Агрофірма Новокиївська" укладення прямих договорів оренди з власником землі, розірвати договори оренди (та суборенди) в добровільному порядку в 3 (триденний) строк з моменту отримання повідомлення від покупця. Після отримання повідомлення продавець сприяє укладенню додаткової угоди про розірвання договору оренди та суборенди;
- об`єкти нерухомого майна, без урахування земельних ділянок (додаток № 3).
Орендна плата за 2022 рік за земельні ділянки підприємства за домовленістю сторін лежить на покупцеві, але сума за неї буде вирахувана із суми оплати по основному договору-2 (п. 2.1.8.)
З тексту попереднього договору вбачається, що метою придбання покупцем корпоративних прав ТОВ "Агрофірма Новокиївська" було отримання у покупцем власність підприємства (юридичної особи), яке мало б у своєму володінні та користуванні певну кількість земельних ділянок, що зареєстровані за таким товариством. Наявність цих земельних ділянок у титульному володінні та користуванні підприємства - є суттєвою умовою.
При цьому, на частину земельних ділянок - право користування/власності вже наявне (станом на момент укладання сторонами попереднього договору); а право користування частиною інших земельних ділянок (перелік яких зазначено в попередньому договорі) - має бути зареєстроване за ТОВ "Агрофірма Новокиївська" у встановлені строки, але до фактичної передачі 100 % корпоративних прав товариства від продавця покупцю.
На виконання умов попереднього договору, 28.01.2022 покупець передав продавцю готівкові кошти в розмірі 298    000 доларів США, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 від 28.01.2022 (том. 1 а.с. 105).
Крім того, 28.01.2022 між ОСОБА_1 (надалі - продавець) та ОСОБА_2 (надалі - покупець) був укладений договір № 1 (надалі - основний договір-1).
Пунктом 8.1 договору встановлено, що даний договір набирає чинність з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків та гарантій за цим договором.
Відповідно до п. 1.1 основного договору-1, продавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, передає у власність покупця належну йому частину частки у статутному капіталі (корпоративні права) ТОВ "Агрофірма Новокиївська" (надалі – товариство), у розмірі 15% від загального розміру статутного капіталу товариства, а покупець в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, приймає цю частину частки та здійснює її оплату.
За домовленістю сторін ціна продажу частини частки у статутному капіталі (корпоративних прав) складає 58    000 грн. Зазначена у цьому пункті ціна частини частки у статутному капіталі (корпоративних прав) є ціною даного договору.
За актом приймання – передачі від 28.01.2022 продавець передав, а покупець прийняв частину частки у статутному капіталі ТОВ "Агрофірма Новокиївська" у розмірі 15%, номінальна вартість якої в грошовому еквіваленті становить 150 грн.
Покупець, в свою чергу, 28.01.2022 перерахував продавцю грошові кошти у розмірі 58    000 грн., що підтверджується випискою по рахунку (том 1 а.с. 104).
Основний договір-2 (купівлі – продажу 85 % частки у статутному капіталі ТОВ "Агрофірма Новокиївська") сторони не уклали, що і послугувало основною причиною виникнення цього спору між сторонами.
За положеннями п. 4.1. попереднього договору, якщо Продавець ухиляється 01.04.2022 року або 01.09.2022 року від укладання основного договору-2 та/або ухиляться від нотаріального посвідчення актів приймання передачі корпоративних прав (часток у статутному капіталі (фонді)) Підприємства до Основного договору-2 і набуття у власність Покупцем корпоративних прав Підприємства стане неможливим з будь-яких причин, що обумовлені Сторонами у цьому Договорі, Продавець зобов`язаний протягом трьох календарних днів з дати прострочення укладання Основного договору-2 та/або актів приймання- передачі корпоративних прав Підприємства до Основного договору-2 повернути сплачені раніше Покупцем грошові кошти в повному обсязі та сплатити штраф у гривні що еквівалентно 300 000 Доларів США по курсу НБУ України на дату повернення грошових коштів, при цьому раніше зареєстровані за Покупцем корпоративні права (частина статутного капіталу (фонду) Підприємства за Основним договором-1 повертається Покупцем Продавцю.
Згідно п. 4.2. договору, якщо від укладення Основного договору-2 та актів приймання передачі корпоративних прав Підприємства до Основного договору-2 на викладених вище умовах відмовиться Покупець, Покупець зобов`язаний протягом трьох календарних днів з дати прострочення укладання Основного договору-2 та/або актів приймання-передачі корпоративних прав Підприємства до Основного договору-2 повернути 15% корпоративних прав Продавцю. Після цього Продавець повертає Покупцю безготівковий платіж у розмірі 58 000 гривень на рахунок Покупця, а сплачені раніше Покупцем готівкові грошові кошти у розмірі 298 000 Доларів США по курсу НБУ України на дату укладення Основного договору-1 залишаються у Продавця як штрафні санкції.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Причиною звернення з апеляційною скаргою стала незгода ОСОБА_1 з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні її позову (визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28.01.2022, стягнення частки у статутному капіталі у розмірі 15%) та задоволення позову ОСОБА_2 щодо стягнення 298   000 доларів США.
ОСОБА_2 не оскаржує рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог (визнання недійсним попереднього договору, договору купівлі-продажу від 28.01.2022, стягнення 58 000, 00 грн, повернення частки у статутному капіталі у розмірі 15%), а тому згідно з частиною першою статті 269 Господарського процесуального кодексу України в апеляційному порядку не переглядається.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до норм ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.
Фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на меті настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином.
У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення умислу його сторін.
З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.
При цьому, ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.
За положеннями статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Відповідно до статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.
У позові ОСОБА_1 вказано, що реальним наслідком укладення сторонами договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі товариства від 28.01.2022 було не придбання відповідачем частини частки у розмірі 15% від статутного капіталу, а отримання гарантій, які б забезпечували передачу усіх корпоративних прав на товариство у майбутньому, а у разі відмови від укладення договору – повернення отриманих коштів.
В обґрунтування позову ОСОБА_2 щодо визнання недійсним попереднього договору та основного договору № 1 зазначає, що з урахуванням зазначених у п. 2.1.4 попереднього договору різних сум вартості часток статутного капіталу товариства та порядку проведення розрахунків за них як готівкою, так і безготівковим переказом, що значно відрізняється від вартості частини частки в розмірі 15% номінальною вартістю 150 грн статутного капіталу товариства, вказаної в п. 2.1. і п. 2.2. основного договору № 1, укладеного сторонами, а також загальних даних про площі земельних ділянок, у тому числі орієнтованих, які мають бути оформлені за товариством на момент укладення основного договору № 1, основного договору № 2 і нотаріального посвідчення актів приймання-передачі корпоративних прав свідчить про навмисне введення продавцем покупця в оману щодо оформлених прав на земельні ділянки товариства, корпоративні права на яке відчужуються, а також ціни такого продажу, що суперечить принципу добросовісності, інтересам держави і суспільства та має ознаки фіктивного правочину задля уникнення сплати податків та зборів від реальної ціни продажу, а також ознаки складу кримінальних правопорушень, що враховуючи приписи ст. 215 ЦК України, є підставою для визнання вказаних правочинів недійсними з дати їх укладення. 
Умовами попереднього договору передбачено придбання корпоративних прав двома частинами – за двома договорами.
На виконання умов попереднього договору, 28.01.2022 покупець передав продавцю готівкові кошти в розмірі 298    000 доларів США, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 від 28.01.2022 (том. 1 а.с. 105).
Також на виконання умов попереднього договору, 28.01.2022 між ОСОБА_1 (надалі - продавець) та ОСОБА_2 (надалі - покупець) був укладений договір № 1 (надалі - основний договір-1).
З метою виконання положень основного договору-1, за актом приймання – передачі від 28.01.2022 продавець передав, а покупець прийняв частину частки у статутному капіталі ТОВ "Агрофірма Новокиївська" у розмірі 15%, номінальна вартість якої в грошовому еквіваленті становить 150 грн.
Покупець, в свою чергу, 28.01.2022 перерахував продавцю грошові кошти у розмірі 58    000 грн., що підтверджується випискою по рахунку (том 1 а.с. 104).
Вищенаведені обставини є належними доказами реальності укладених між сторонами попереднього договору та основного договору-1. З матеріалів справи у всій сукупності вбачається, що у сторін, на момент укладання оспорюваних правочинів існував намір створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами.
Крім того, умови основного договору-1 фактично були виконані сторонами: продавець передав, а покупець прийняв та оплатив частину частки у статутному капіталі ТОВ "Агрофірма Новокиївська" у розмірі 15%.
Тобто, у даному випадку відсутні ознаки фіктивності договору купівлі – продажу № 1 від 28.01.2022. Так само не можливо прийти висновку, що домовляючись про передачу корпоративних прав у два етапи (двома частинами), сторони не мали на меті настання реальних наслідків, передбачених основним договором-1 чи приховування іншої мети правочину.
Недосягнення сторонами фактичної мети укладеного правочину/неотримання позитивного матеріального результату внаслідок укладання правочину саме по собі не може свідчити про фіктивність такого правочину.
Укладаючи оспорюванні договори, сторони взяли на себе можливі ризики, пов`язані з виконанням таких договорів.
Також, у даному випадку не вбачається обставин невідповідності змісту оспорюваного правочину вимогам чинного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Позивач не наводять у позові норм закону, які порушено сторонами під час укладення основного договору-1.
Не укладення основного договору, у встановлений в попередньому договорі строк, може свідчити про порушення попереднього договору, а не про його недійсність. Оскільки недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання укладеного договору.
За таких обставин, вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору від 28 січня 2022 року № 1 купівлі-продажу частини частки ТОВ "Агрофірма Новокиївська" – є необґрунтованими.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення з продавця на користь покупця сплачених коштів та повернення продавцю 15% частки у статутному капіталі ТОВ "Агрофірма Новокиївська", переданих на виконання договору від 28 січня 2022 року № 1 купівлі-продажу частини частки ТОВ "Агрофірма Новокиївська".
Фактично, сторони вимагають відновлення у фактичному та правовому становищі, яке існувало до вчинення договору від 28 січня 2022 року № 1 купівлі-продажу, тобто, застосування реституції.
За змістом абзацу першого частини першої    статті 216 ЦК України,   недійсний правочин не створює для сторін тих прав та обов`язків, які зумовлені його вчиненням, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю. Одним із таких наслідків є реституція. Вона спрямована на відновлення statusу фактичному та правовому становищі сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину, шляхом нівелювання юридичного значення будь-яких дій, які сторони вчинили на виконання цього правочину. Тому кожна сторона зобов`язана повернути іншій у натурі все, що вона одержала на виконання недійсного правочину (абзац другий частини першої    статті 216 ЦК України).
За недійсності правочину взаємне повернення сторонами одержаного за ним (двостороння реституція) є юридичним обов`язком, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину. Таке поновлення сторін у попередньому становищі може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за відповідним правочином, залишається у його сторони.    У разі неможливості здійснити реституцію у натурі, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, сторони зобов`язані відшкодувати вартість того, що одержали, за цінами, які існують на момент відшкодування (абзац другий частини першої    статті 216 ЦК України).
Тобто, чинне законодавство передбачає можливість застосування реституції виключно у випадку визнання правочину недійсним.
Оскільки судом не встановлено правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28 січня 2022 року № 1, в розумінні положень чинного законодавства, відсутні підстави для застосування реституції та повернення сторін за вказаним договором до фактичного та правового становища, яке існувало до вчинення договору від 28 січня 2022 року №1.
За таких обставин, вимоги ОСОБА_1 про повернення продавцю 15% частки у статутному капіталі ТОВ "Агрофірма Новокиївська", переданих на виконання договору від 28 січня 2022 року № 1 купівлі-продажу частини частки ТОВ "Агрофірма Новокиївська" з підстав недійсності останнього – є необґрунтованими.
Щодо причин неукладання сторонами основного договору-2 купівлі – продажу 85% корпоративних прав ТОВ "Агрофірма Новокиївська" та наявності підстав для застосування п. 4.2. попереднього договору колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.
Відповідно до п. 4.2 договору, якщо від укладення основного договору-2 та актів приймання – передачі корпоративних прав Підприємства до основного договору-2 на викладених вище умовах відмовиться покупець, покупець зобов`язаний протягом трьох календарних днів з дати прострочення укладання основного договору-2 та/або актів  приймання – передачі корпоративних прав Підприємства до основного договору-2 повернути 15% корпоративних прав продавцю. Після цього продавець повертає покупцю безготівковий платіж у розмірі 58    000 грн. на рахунок покупця, а сплачені раніше покупцем готівкові кошти у розмірі 298    000 доларів США по курсу НБУ України на дату укладання основного договору-1 залишаються у продавця як штрафні санкції.
Отже, для застосування положень 4.2. попереднього договору необхідно встановити факт відмови покупця від укладення договору.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з матеріалів справи не можна достеменно встановити з чиєї вини не було укладено основний договір - 2.
04.08.2022 ОСОБА_2 отримано від ОСОБА_1 лист датований 30.07.2022, яким остання підтвердила бажання укласти основний договір № 2 не чекаючи 01.09.2022 та пропозицію узгодити нотаріуса і час оформлення угоди.
13.08.2022 ОСОБА_2 направлено ОСОБА_1 вимогу № 1/В від 12.08.2022, в якій з метою укладення основного договору № 2 запропоновано у відповідності до умов попереднього договору (п. 2.1.7, 2.1.8, 2.1.9) і визначення остаточної вартості правочину, не пізніше 18.08.2022 надати низку документів (докази направлення а.с.111, т . 1) (відправлення не вручено а.с. 163, т. 1).
23.08.2022 ОСОБА_1 направлено ОСОБА_2 пропозицію часу та місця укладення основного договору № 2, запропоновано з`явитися до нотаріуса ОСОБА_3 29.08.2022 ( АДРЕСА_1 ) (докази направлення а.с. 166, 167 т. 1) (станом на 29.08.2022 відправлення не вручено а.с. 168, т. 1). 29.08.2022 нотаріусом вчинено відмову у чинення нотаріальної дії у зв`язку з неявкою покупця.
27.08.2022 ОСОБА_2 направлено ОСОБА_1 та ТОВ "Агрофірма Новокиївська" повідомлення про дату, час та місце нотаріального посвідчення акту приймання-передачі корпоративних прав, датоване 25.08.2022 за № 2/П. В листі запропоновано надати документи у відповідності до умов попереднього договору (п. 2.1.7, 2.1.8, 2.1.9) безпосередньо нотаріусу Кохан Ганні (м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 2) не пізніше 30.08.2022; укладення угоди запропоновано здійснити у нотаріуса 31.08.2022 (докази направлення а.с. 113, 114, 117, 118 т. 1) (вручено за довіреністю представнику 31.08.2022).
У свою чергу, згідно відповіді Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.09.2022 № С-2058-061 (а.с. 207, т. 1) приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області Кохан Ганна Леонідівна з 10.05.2022 до 31.08.2022 свою діяльність не здійснювала.
Пропозицією від 31.08.2022 ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_2 , що не отримала своєчасно від покупця повідомлення з запропонованими датою та місяцем укладення договору та, відповідно, не змогла виконати вимоги щодо надання документів та прибуття до нотаріуса. Не зважаючи на сплив строку визначеного попереднім договором для укладення основного договору № 2 запропонувала його укласти (докази направлення 177-178, т. 1) (станом на 13.09.2022 не вручено а.с. 179, т. 1 ).
08.09.2022 ОСОБА_2 направлено ОСОБА_1 вимогу від 07.09.2022 № 5/В про повернення раніше сплачених коштів, сплату штрафних санкцій внаслідок прострочення продавцем укладення основного договору № 2 та нотаріального посвідчення акту (докази направлення а.с. 125, 126 т. 1) (отримання ОСОБА_1 не заперечується).
16.09.2022 ОСОБА_1 направлено ОСОБА_2 відповідь на вимогу та пропозицію врегулювання спору від 14.09.2022 (докази направлення 205, т. 1)
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з матеріалів справи не можна достеменно встановити з чиєї вини не було укладено основний договір - 2. Водночас, вбачається, що кожна із сторін вчиняла дії, що мали на меті погодження місця та часу укладання основного договору № 2 з одного боку, а з іншого кожна із сторін допустила певні порушення. Продавцем так і не було надано покупцю інформацію, яка обумовлювала укладення договору та визначала певні його умови (п. 2.1.7., 2.1.8. попереднього договору), покупець не здійснив завчасне повідомлення продавця про дату, час та місце укладення договору.
У свою чергу, недосягнення згоди між сторонами щодо місця, дати, часу укладення  договору, недосягнення згоди щодо істотних умов договору - не можуть вважатись винними діями жодної із сторін в розумінні п. 4.2 попереднього договору чи відмовою від укладання  основного договору.  
За таких обставин, вимоги ОСОБА_1 про повернення продавцю 15% частки у статутному капіталі ТОВ "Агрофірма Новокиївська", переданих на виконання договору від 28 січня 2022 року № 1 купівлі-продажу частини частки ТОВ "Агрофірма Новокиївська" на підставі п. 4.2.  є також необґрунтованими.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що кошти у сумі 298    000 доларів США є авансом, у зв`язку з чим підлягають поверненню покупцю.
Так,   ОСОБА_2 звертаючись з позовом підставою для повернення вказаної суми коштів зазначав недійсність попереднього договору та основного договору № 1. Як вказано вище, суд не знайшов підстав визнавати недійсними вказані договори та застосовувати реституцію. Також вище, судом не встановлено винних дій жодної із сторін в розумінні п. 4.1, 4.2 попереднього договору, що мали наслідком неукладення основного договору-2 та застосування положень цих пунків.  
Частина перша    статті 628 ЦК України    передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Сторони не заперечують, що кошти у сумі 298   000 доларів США передавалися в рахунок вартості корпоративних прав ТОВ "Агрофірма Новокиївська". 
Умовами попереднього договору та основного договору № 1 не вказано, що ці кошти підлягають поверненню після укладення договорів або є оплатою за інші блага.
Зазначені кошти були сплачені під час укладення основного договору-1, як це і передбачено попереднім договором. Тобто кошти у сумі 298 000 доларів США передані в рахунок вартості корпоративних прав за основним договором № 1, який відбувся між сторонами.
Суд не вбачає підстав дійти висновку, що вказані кошти оплачені в рахунок укладення основного договору № 2, оскільки п. 2.1.4 попереднього договору під час укладення цього основного договору № 2 передбачено оплату інших сум – 18 000 доларів США на розрахунковий рахунок та 1 698 000 доларів США готівкою.
Згідно зі    статтею 635 ЦК України,    попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
За умовами попереднього договору купівлі-продажу корпоративних прав від 28 січня 2022 року основний договір-2 купівлі - продажу 85% частки у статутному капіталі ТОВ "Агрофірма Новокиївська" мав бути укладений у строк до 01.09.2022. Проте, сторони не уклали його.
А отже, зобов`язання сторін, передбачені попереднім договором є припиненими з 02.09.2022.
Відповідно до частини першої    статті 546 ЦК України,    виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно зі    статтею 570 ЦК України    завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.
Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то передані суми вважаються авансом, і такий аванс повертається його власникові.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц.
Колегія суддів не погоджується, що передбачений у п. 2.1.4 попереднього договору платіж у розмірі 298    000 доларів США, не має забезпечувальної функції.
Як встановлено вище, така забезпечувальна функція вказаної суми випливає зі змісту п. 4.1 та 4.2. попереднього договору. Так згідно п. 4.2. договору, якщо від укладення Основного договору-2 та актів приймання передачі корпоративних прав Підприємства до Основного договору-2 на викладених вище умовах відмовиться Покупець, Покупець зобов`язаний протягом трьох календарних днів з дати прострочення укладання Основного договору-2 та/або актів приймання-передачі корпоративних прав Підприємства до Основного договору-2 повернути 15% корпоративних прав Продавцю. Після цього Продавець повертає Покупцю безготівковий платіж у розмірі 58 000 гривень на рахунок Покупця, а сплачені раніше Покупцем готівкові грошові кошти у розмірі 298 000 Доларів США по курсу НБУ України на дату укладення Основного договору-1 залишаються у Продавця як штрафні санкції.
За викладеного, оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині стягнення суми 298 000 Доларів США на користь покупця.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню в частині стягнення еквіваленту 298 000 доларів США, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині.

10. Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, підлягають розподілу пропорційно задоволеним вимогам за скаргою.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2023 у справі №904/1984/22 задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2023 у справі №904/1984/22 скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 298 000 доларів США та витрат зі сплати судового збору у розмірі 163  461 грн. 64 коп.
В цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні зазначених вимог.
В решті рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2023 у справі №904/1984/22 залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 245     192 (двісті сорок п`ять тисяч сто дев`яносто дві) грн 46 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.11.2023

Головуючий суддя                                                                              Л.А. Коваль 
Суддя                                                                                                  В.Ф. Мороз
Суддя                                                                                                          А.Є. Чередко