КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №361/6891/23
провадження № 33/824/4461/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 жовтня 2023 року                                                                                                м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.
при секретарі Усковій Я. А. 
 
розглянувши у відкритому  судовому  засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Процика Дмитра  Григоровича  на постанову Броварського  міськрайонного  суду Київської області  від 29 серпня  2023 року в складі судді Василенко  Т. К.,  в справі про притягнення ОСОБА_1   до  адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
 
встановив:
 
Постановою Броварського  міськрайонного  суду Київської області  від 29 серпня  2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього  адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
07.09.2023 захисник ОСОБА_1 -  адвокат Процик  Д. Г.  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Броварського  міськрайонного  суду Київської області  від 29 серпня  2023 року та прийняти нову, якою  провадження у справі про  адміністративне   правопорушення   відносно  ОСОБА_1   за  ч. 1 ст. 130  КУпАП  закрити на  підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за  відсутності  в його  діях  складу адміністративного правопорушення.
Свої доводи мотивує тим, що  що висновки  судді  не  відповідають  обставинам справи, показання  ОСОБА_1 , надані ним в суді,  викладені  недостовірно,  судом порушено   норми матеріального та процесуального  права.    
Суд  першої  інстанції не  дав оцінки твердженням  ОСОБА_1   стосовно того, що  він не  керував транспортним засобом,  із наведенням  відповідних  мотивів їх відхилення.
ОСОБА_1 заперечує  факт керування   автомобілем і  в матеріалах справи відсутні  будь-які докази того,  що транспортний засіб  було зупинено  працівниками  поліції  саме під час його  руху у відповідності  до  вимог  ст. 35 Закону  України "Про національну поліцію", де зазначено  вичерпний перелік підстав зупинки  поліцейськими  транспортного  засобу. 
В матеріалах справи   докази не  підтверджують  того  факту,  що ОСОБА_1 був  водієм транспортного  засобу,  керував ним та/або  допустив будь-які  порушення  Правил  дорожнього  руху,  за якій  його  слід  було зупинити. Всі наступні  вимоги  працівників поліції   ОСОБА_1 взагалі  не  був зобов`язаний виконувати,  а всі складені  відносно нього  процесуальні документи  не  можуть  бути   належними і допустимими доказами  його вини у вчиненні  ним адміністративного  правопорушення,  передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилається  на  постанову в справі  №404/4467/16-а  від  20  лютого  2019 року, в якій Верховний Суд зазначає, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Зазначає, що   з переглянутого  відеозапису боді-камер  працівника поліції слідує,  що   працівники поліції  під`їжджають  до автомобіля, за кермом  якого  знаходився ОСОБА_1 ,  в цей час  біля   автомобіля  також  знаходився перехожий громадянин,  який  допомагає зрушити  автомобіль   з місця, оскільки  нижня  частина  автомобіля  зависла  на пагорбі,  а колеса зависли у повітрі  і не  мали  потрібного  з`єднання  з землею  щоб розпочати рух.  Далі працівник поліції  підходить  до автомобіля  і питає: "А  як це ви виїхали,  це ви летіли,  чи з`їжджали?" на  що ОСОБА_1   заперечував  та вказував,  що це  не  він  їхав.  Далі  працівник поліції  вказує, що   рух транспортного  засобу   зафіксовано на  відеозапис, з якого  вбачається,  що  переднє  колесо  крутиться, при цьому  руху чи зрушення  з місця транспортного  засобу не  здійснюється. 
За таких обставин  сторона  захисту вважає,  що знаходження  ОСОБА_1 в нетверезому стані за кермом транспортного  засобу, який не  був  в стані  руху або  зрушення,    не  є доказом  вчинення  останнім   адміністративного  правопорушення, передбаченого  ст. 130 КУпАП.
Зазначена  в рапорті  працівника поліції  інформація   про те, що  водій транспортного засобу, перебуваючи на  краю   проїзної частини,  здійснював маневри, намагаючись  виїхати на дорогу,  є недостовірною,   оскільки  ОСОБА_1    будь-яких маневрів не  вчиняв, оскільки  не  мав технічної можливості  у будь-який спосіб  зворушить з місця  автомобіль, який запив на  пагорбі, а колеса повисли у повітрі і не  мали достатньої точки дотику з    землею,  щоб розпочати рух.
 В матеріалах справи  відсутні  докази  відсторонення  ОСОБА_1   від   керування транспортним засобом, що останній   передавався іншій особі та вилучався відповідно  до  ст.  265-2 КУпАП.
В матеріалах  справи  міститься  нібито направлення  ОСОБА_1 до  КНП  "ББКЛ" м. Бровари від 13 серпня  2023  року 09 год. 35 хв.,  однак  жоден  із працівників поліції   не пропонував ОСОБА_1 пройти такий огляд у будь-якому закладі  охорони здоров`я.  Наявність  такого  направлення  в матеріалах справи   утворює  зовсім інший склад  правопорушення,  а саме  порушення  п.2.5 ПДР.
Наведені  факти у відповідності до  ст. 62 Конституції України повинні  тлумачитись  судом на користь  особи, яка притягається   до  адміністративної  відповідальності, а обвинувачення  не  може ґрунтуватися на  доказах,  одержаних  незаконним шляхом,  а також на  припущеннях.
В судовому засіданні захисник  ОСОБА_1 -  адвокат  Процик  Д. Г.  апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.  Не заперечував проти розгляду справи  у відсутність   ОСОБА_1 , який повідомлений про  день, час та місце розгляду справи.   
Заслухавши пояснення  захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,  апеляційний  суд дійшов  висновку, що апеляційна  скарга  не підлягає  задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії  ААД  №443773,  водій ОСОБА_1 ,  13 серпня 2023 року ,  о 09.30 год. в Київській області,  с. Семиполки,  вул. Київське шосе, 104, керував  транспортним засобом  Nissan,  днз НОМЕР_1 , перебуваючи в стані  алкогольного  сп`яніння.   Огляд на  стан  сп`яніння   проводився у встановленому   законодавством  порядку  на  місці за допомогою   технічного  приладу  Drager Alcotest 7510,  результат   2,36 ‰,  тест №273, чим порушив  вимоги п. 2.9 а ПДР  України, за  що передбачена  відповідальність за  ч.1 ст.130 КУпАП.
 Відповідно  до  рапорту інспектора взводу   2  роти 3 БПП  в місті Бориспіль УПП  у Київській області ДПП капрала  поліції  Л. Панчохи,  під час несення  служби  13.08.2023  о 09.30 год.  за  адресою:  АД  М01, Київська область,  с.Семиполки,  вул.  Київське шосе 104,  було виявлено  ТЗ Nissan Rouge,  днз НОМЕР_1 , водій  котрого перебуваючи на  краю  проїзної частини  здійснював  небезпечні  маневри, намагаючись   виїхати на дорогу.  Було прийнято   рішення   зупинитися та перевірити даного  водія та ТЗ.  Водієм виявився  ОСОБА_1 .  У  водія  під час  спілкування   виявлено  ознаки  алкогольного  сп`яніння. Водію запропоновано   пройти огляд  на  стан  алкогольного  сп`яніння   у ЗОЗ  або на місці за допомогою  Drager Alcotest 7510,  водій пройшов  огляд   на  місці  під час безперервної  відеофіксації  у встановленому  законодавством  порядку. Результат  огляду  позитивний  -  2,36 ‰. Стосовно  водія  ОСОБА_1   було  складено  протокол  серії  ААД №443773 за ч. ст.  130 КУпАП. Тимчасово  вилучено  посвідчення  водія та видано тимчасовий дозвіл на  право  керування  ТЗ.  Водія  від  керування  відсторонено.  ТЗ  без   порушень  ПДР.   ВК 475263, 472352    (а. с. 3).  
Відповідно  до  акту   огляду на  стан   алкогольного  сп`яніння  з використанням  спеціальних  засобів ,  результат  огляду  -   2,36 ‰.  З  результатами огляду  ОСОБА_1   погодився (а.с. 5). 
Обставину  перебування  в стані  алкогольного  сп`яніння  під  час складення  протоколу  про  адміністративне  правопорушення  ОСОБА_1   не заперечував. 
З відеозапису, який міститься на DVD-диску, вбачається, що працівники поліції  під`їжджають  до автомобіля, за кермом  якого  знаходився ОСОБА_1 ,  в цей час  біля   автомобіля  також  знаходився громадянин,  який  допомагає зрушити  автомобіль   з місця. На  запитання  працівника поліції  : "А  як це ви виїхали,  це ви летіли,  чи з`їжджали?"  Водій   іншого  автомобіля,  що  стояв  неподалік  повідомив, що  "Це він  хотів виїхати".  ОСОБА_1 спочатку  на питання  хто був за кермом,  повідомляв,  що не він, а в подальшому   пояснив, що: "повертаюсь з  відпустки, заїхав ...",   "намагався назад  здати",  "назад здавав,  дошку  спеціальну  під колесо ...".  За наслідками   переглянутого   відеозапису  погодився, що   переднє  колесо в  автомобілі   крутилося, але він  не  їхав.  
Обставини, за  яких  ОСОБА_1 перебував  в транспортному засобі  з  заведеним двигуном   з метою  приведення  його в рух та здійснювані  ним  при цьому  маневри,   не  виключають будь-яких розумних  сумнівів    в тому,  що останній   був  водієм  належного  йому  транспортного  засобу. 
Відсутність  на  відеозаписі   інформації,  яким  чином  вказаний автомобіль  заїхав на  пагорб,  з якого ОСОБА_1 намагався  з`їхати,   здаючи назад,   не  може свідчити про  недоведеність   факту   керування ним  цим транспортним засобом. 
Сукупність відповідей  ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписі, беззаперечно підтверджують ту обставину, що саме він був водієм автомобіля Nissan Rouge,  днз НОМЕР_1 , в  розумінні п.1.10 Правил  дорожнього  руху України.
Зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1     не  був  відсторонений   від керування   транспортним засобом  спростовуються  відеозаписом,  на  якому  зафіксована вимога  працівника поліції шукати  тверезого  водія. 
У  відповідності до  ч.1 ст.265-1 КУпАП  у ОСОБА_1  поліцейським було  тимчасово вилучене  посвідчення водія та  видано  тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія у протоколі про адміністративне правопорушення зроблена  відповідна  відмітка.
Наявність   в матеріалах справи   направлення  на  огляд   водія транспортного  засобу   до  закладу охорони здоров`я,  в який він по  суті   не доставлявся,  не є обставиною, що  свідчить  про   наявність    в діях  особи  іншого правопорушення,  а саме  порушення  п. 2.5  ПДР. 
Як вбачається  з  наявних  в матеріалах справи доказів,   ОСОБА_1 погодився  з результатами  огляду на  стан  сп`яніння, проведеного  поліцейським   за допомогою  приладу Drager Alcotest 7510. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином,   ОСОБА_1   реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
За  наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1     винним у вчиненні адміністративного   правопорушення,  передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої  інстанції і могли б  слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1    складу адміністративного  правопорушення  апеляційна  скарга  не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не  встановлено.
Та обставина, що  ОСОБА_1 ,  головний спеціаліст  морально-психологічного  забезпечення,  який 24 лютого  2022  року  був переведений по  мобілізації на час воєнного  стану  і по теперішній час працює  у ІНФОРМАЦІЯ_1   на  посаді  головного  спеціаліста (соціолога) та у службовій діяльності використовує  належне  йому водійське посвідчення  для вирішення  питань,  спрямованих  на   створення  найбільш  сприятливих  соціально-психологічних умов,  якій позитивно  впливають  на  підвищення  рівня  задоволення  матеріальних  і духовних потреб  військовослужбовців, працівників ЗСУ  і членів  їх сімей  для виконання  завдань,  визначених  вищим командуванням,  не    може  бути достатньою   підставою  для  задоволення  апеляційної скарги та закриття провадження  у справі  за відсутністю  в діях  вказаної  особи  складу  адміністративного   правопорушення,  передбаченого  ч.1 ст.130  КУпАП. 
Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду  першої  інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП  суд
постановив:
            
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Процика Дмитра  Григоровича залишити без задоволення. 
Постанову Броварського  міськрайонного  суду Київської області  від 29 серпня  2023 року  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                             Кирилюк Г. М.