ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9292/23 Справа № 208/3396/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сушкова Л.І. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
       головуючого судді Єлізаренко І.А.
       суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Константинова Романа Дмитровича на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство “Страхова Компанія “”Євроінс Україна” про стягнення невідшкодованого збитку,-
В С Т А Н О В И Л А:

       У липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ПрАТ “Страхова Компанія “Євроінс Україна” про стягнення невідшкодованого збитку.
       В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_2  посилався на те, що 20 жовтня 2021 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в м.Кам`янське по пр.Гімназичному, біля будинку 61, за участю транспортних засобів “Subaru Іmрrеzа”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля “Renault Sandero” державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , що належить йому на праві власності. Позивач зазначає, йому завдано матеріальної шкоди внаслідок отримання механічних пошкоджень належним йому транспортним засобом. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля “Subaru Іmрrеzа”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , яка, керуючи автомобілем “Subaru Іmрrеzа”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушила п.п. 10.1, 10.4 ПДР, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем “Renault Sandero” державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Вина відповідача у вказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджується Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року, згідно якої водій ОСОБА_1 визнає свою вину та надає письмове пояснення, з яких слідує, що з протоколом згодна. Реальна вартість пошкодженого майна на момент розгляду справи, заподіяних позивачу та така, що підлягає відшкодуванню, визначається рахунком вартості запчастин від 17 листопада 2021 року №05/1711 і актом виконаних робіт від 17 листопада 2021 року №5/1711 та загалом становить 28941 грн. Згідно з Полісом АР 5702765 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль “Subaru Іmрrеzа”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП, був забезпечений відповідним полісом в ПрАТ “СК “Євроінс Україна”. ПрАТ “СК “Євроінс Україна” здійснила йому виплату страхового відшкодування в розмірі 7253 грн. 46 коп. Вказана виплата лише частково покриває встановлений розмір матеріального збитку. Розмір невідшкодованої матеріальної шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом автомобіля позивача становить 21 707 грн. 04 коп. (28941,00 - 7233,96 = 21707,04). Позивач вказує, що йому була завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок пошкодження транспортною засобу з вини відповідача. Позивачу доводиться переносити зокрема: порушення звичайного способу життя, змушений втрачати час на судові засідання для відновлення порушеного права, заподіяного в результаті ДТП, душевні страждання, що виражається в порушенні сну, надмірної нервозності, оскільки наслідки дорожньо-транспортної пригоди повністю не усунені, а порушені права позивача не відновлені. Також, позивач зазначає, у зв`язку з пошкодженням належного йому транспортного засобу, виникли чисельні проблеми пов`язані з можливістю вільного пересування містом, що вкрай негативно вплинуло на виконання його функціональних обов`язків на роботі та відповідно на матеріальний стан, а також призвело до суттєвого зниження рівня комфорту та безпеки його родини. Крім того, позивач поніс витрати пов`язані з одержанням правової допомоги адвоката, які становлять 10000 грн. що підтверджується договором про надання правової допомога від 28 червня 2022 року, відповідним рахунком та квитанцією № 2806.2022 від 28 червня 2022 року. На підставі викладеного позивач ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 21707 грн. 04 коп. невідшкодованого матеріальної збитку; 10 000 грн. моральної шкоди; судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  21707 грн. 04 коп. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Всього: 26707 грн. 04 коп. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 10000 грн. у відшкодування витрати з оплати правової допомоги адвоката; 992 грн. 40 коп. в оплату судового збору. Всього: 10992 грн. 40 коп.
В апеляційній скарзі представник відповідача  ОСОБА_1  - адвокат Константинов Р.Д. просить рішення суду від 23 листопада 2022 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставину справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Відзивів на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
       Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
       Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
       Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами,  ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 21707 грн. 04 коп. невідшкодованого матеріальної збитку; 10 000 грн. моральної шкоди; судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., посилаючись на те, що 20 жовтня 2021 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася в м.Кам`янське по пр.Гімназичному, біля будинку 61, за участю транспортних засобів “Subaru Іmрrеzа”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля “Renault Sandero” державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , що належить йому на праві власності. Позивач зазначає, йому завдано матеріальної шкоди внаслідок отримання механічних пошкоджень належним йому транспортним засобом. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля “Subaru Іmрrеzа”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Відповідач, керуючи автомобілем “Subaru Іmрrеzа”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушила п.п. 10.1, 10.4 ПДР, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем “Renault Sandero” державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Вина відповідача у вказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджується постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року, згідно якої водій ОСОБА_1 визнає свою вину та надає письмове пояснення, з яких слідує, що з протоколом згодна. Реальна вартість пошкодженого майна на момент розгляду справи, заподіяних позивачу та така, що підлягає відшкодуванню, визначається рахунком вартості запчастин від 17 листопада 2021 року №05/1711 і актом виконаних робіт від 17 листопада 2021 року №5/1711 та загалом становить 28941 грн. Згідно з Полісом АР 5702765 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль “Subaru Іmрrеzа”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП, був забезпечений відповідним полісом в ПрАТ “СК “Євроінс Україна”. ПрАТ “СК “Євроінс Україна” здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 7253 грн. 46 коп. Вказана виплата лише частково покриває встановлений розмір матеріального збитку. Крім того, позивач вказує, йому була завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок пошкодження транспортною засобу з вини відповідача. Також позивач вказує, поніс витрати пов`язані з одержанням правової допомоги адвоката, які становлять 10000 грн. 
Задовольняючи частково позовні вимоги  ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на їх  обґрунтованість в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 21707 грн. 04 коп. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 10000 грн. у відшкодування витрати з оплати правової допомоги адвоката; 992 грн. 40 коп. в оплату судового збору.
Однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. 
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Отже, за змістом зазначеної норми закону саме володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність по використанню яких є джерелом підвищеної небезпеки.
       Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
       Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
       Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Згідно з статтею 3 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
       Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
       Статтею 6 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
       Відповідно до ст. 22 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
       Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 
       Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 зазначеного Закону “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. 
       З постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року у справі №208/8897/21 вбачається, 20 жовтня 2021 року о 13.20 год. в м.Кам`янське по пр.Гімназичному, біля будинку 61 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем “Subaru Іmрrеzа”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 перед зміною напрямку руху, а саме, розвертаючись за межами перехрестя не впевнилась в безпечності та не надала дорогу автомобілю “Renault Sandero” державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку та здійснила з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій ОСОБА_1 порушила п.п. 10.1, 10.4 ПДР (а.с.18).
Вказаною постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Частиною 6 ст.82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
       Позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля “Renault Sandero” державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.14).
       Відповідно до рахунку вартості запчастин від 17 листопада 2021 року №05/1711 та акту виконаних робіт від 17 листопада 2021 року №5/1711, вартість пошкодженого майна “Renault Sandero” державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - складає 28941 грн. (а.с.19, 20).
       Згідно з Полісом АР5702765 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, власників наземних транспортних засобів автомобіль “Subaru Іmрrеzа”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП, був забезпечений вказаним полісом в ПрАТ “СК “Євроінс Україна”, строком дії з 16 липня 2021 року по 15 липня 2022 року включно, ліміт відповідальності за шкоду завдану майну — 130000 грн., франшиза — 2600 грн. (а.с.130).
       10 грудня 2021 року ПрАТ “СК “Євроінс Україна” здійснила ОСОБА_2 виплату страхового відшкодування в розмірі 7253 грн. 46 коп. (а.с.23).
       Позивач зазначав, що вказана виплата страхового відшкодування в розмірі 7253 грн. 46 коп. частково покриває встановлений розмір матеріального збитку. Невідшкодований розмір завданої позивачеві матеріальної шкоди становить 21707 грн. 04 коп.(28941,00 - 7233,96 = 21 707,04).
       Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами у цій справі до ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2  просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 21707 грн. 04 коп. невідшкодованого матеріальної збитку; 10 000 грн. моральної шкоди; судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
       Слід зазначити, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
       Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”).
       Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
       У Законі України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).
       Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.
       При цьому, слід мати на увазі, що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. 
       Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.
       Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV).
       Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія  ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП була застрахована відповідно до полісу АР5702765 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, власників наземних транспортних засобів в ПрАТ “СК “Євроінс Україна”, строком дії з 16 липня 2021 року по 15 липня 2022 року включно, ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становить — 130000 грн., та розмір матеріальної шкоди, завданої позивачеві - 28941 грн. не перевищує ліміт страхового відшкодування, тому страховик - ПрАТ “СК “Євроінс Україна” у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, зобов`язаний сплатити потерпілому розмір завданої шкоди. 
       Тому позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення невідшкодованого збитку у розмірі 21707 грн. 04 коп. є безпідставними та не підлягають задоволенню.
       Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10000 грн., слід зазначити, за змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
       Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
       Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
       З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
       При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої, шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
       При прийнятті рішення щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує тривалість, характер, глибину та обсяг страждань позивача.
       Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості.
       Враховуючи, що вина відповідача у вчиненні вказаної ДТП є доведеною належними та допустимими доказами у справі, позивачу внаслідок ДТП спричинені хвилювання, зміна життєвого укладу, необхідність вжиття додаткових зусиль для відновлення звичайного ритму життя, необхідність звернення до відповідача, адвоката, в суд для відновлення своїх прав, вік та стан здоров`я позивача, а також враховуючи тривалість порушення прав позивача, які виникли з вини відповідача починаючи з 20 жовтня 2021 року, між сторонами не досягнуто мирової угоди, і спір триває, а тому також враховуючи час та зусилля, які потрібні для відновлення попереднього стану, глибину душевних та психічних страждань позивача, пов`язаних із пошкодженням його майна, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним позивачу майном), а також вимоги розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн., що є достатнім та справедливим, та таким що співвідноситься з розміром і видом таких страждань. 
       Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Стосовно витрат на правову допомогу, заявлених позивачем ОСОБА_2 слід зазначити наступне.
       Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
       Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
       Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.
Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.
Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі задоволення позову — на відповідача, у разі часткового задоволення позову — на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.
Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
       Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до статті 19 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
У справі встановлено, правова допомога позивачеві ОСОБА_2 у суді першої інстанції надавалася адвокатом Хрипуновим Д.Г. на підставі договору про надання правової допомоги №2806/2022 від 28 червня 2022 року (а.с.9).
Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) №А2806/2022 від 28 червня 2022 року адвокатом надані послуги: консультація — 2 години, вартістю 2000 грн., збирання доказів — 1 година, вартістю 3000 грн., складення та подання позовної заяви — 1 година, вартістю 5000 грн. (а.с.24).
Позивачем сплачено за надані послуги адвоката у розмірі 10000 грн. відповідно до квитанції №К-2806/2022 від 28 червня 2022 року (а.с.25).
У позовній заяві представник позивача адвокат Хрипунов Д.Г. зазначав та надавав орієнтовний розрахунок понесених позивачем витрат на правову допомогу у суді першої інстанції у розмірі 10000 грн. 
Враховуючи,  складність справи,  виконані адвокатом роботи під час розгляду справи в  суді першої інстанції,  час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг,  обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховуючи, що відповідач заперечував проти вказаного адвокатом розміру витрат на правову допомогу у відзиві на позовну заяву,  та  часткове задоволення позову (в частині стягнення моральної шкоди),  колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь  позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу  допомогу, надану у суді першої інстанції,  у розмірі 2000  грн., що є співмірною з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. 
Стосовно витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції, заявлених відповідачем у поданій апеляційній скарзі, слід зазначити наступне.
       Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
       При встановленні розміру гонорару України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
       Також згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
       Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
       Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
       Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
       Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Правова допомога відповідачу ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції надавалася адвокатом Константиновим Р.Д. на підставі договору про надання правової допомоги №12/09/23 від 12 вересня 2023 року (а.с.92).
Відповідно до додаткового договору №1 від 12 вересня 2023 року до договору про надання правової допомоги №12/09/23 від 12 вересня 2023 року розмір гонорару адвоката за ведення справи та представлення інтересів у Дніпровському апеляційному суді становить 10000 грн. (а.с.93).
Відповідно до акту про надання правової допомоги №1 від 26 вересня 2023 року до договору про надання правової допомоги №12/09/23 від 12 вересня 2023 року адвокатом надані наступні послуги: ознайомлення із правовим питанням, яке потребує вирішення, а саме: вивчення наданих документів, позову із додатками, ознайомлення із рішенням суду від 23 листопада 2022 року, надання консультації, аналіз судової практики, підготовка та складання апеляційної скарги, супровід справи у Дніпровському апеляційному суді. Вартість робіт 10000 грн. (а.с.93).
       Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Враховуючи,  складність справи,  враховуючи, що справа розглядалася у апеляційному суді у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, враховуючи виконані адвокатом роботи під час розгляду справи у апеляційному суді,  час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг,  обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховуючи, що  заперечував проти вказаного адвокатом розміру витрат на правову допомогу у відзиві на позовну заяву,  та  часткове задоволення апеляційної скарги,  колегія суддів дійшла висновку про стягнення з позивача на користь відповідача судові витрати, які складаються з витрат на правничу  допомогу у розмірі 2000  грн., що є співмірною з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. 
       За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 . 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача  ОСОБА_1  - адвоката Константинова Романа Дмитровича – задовольнити частково.
Рішення Заводського районного суду м .Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство “Страхова Компанія “Євроінс Україна” про стягнення невідшкодованого збитку- скасувати.
Позовні вимоги  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство “Страхова Компанія “Євроінс Україна” про стягнення невідшкодованого збитку— задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення невідшкодованого матеріального збитку — відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі - 3000 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог про відшкодування моральної шкоди — відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір за звернення з позовною заявою у розмірі 992 грн. 40 коп., витрати на правову допомогу, надану у суді першої інстанції, у розмірі - 2000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 1488 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу, надану у суді апеляційної інстанції, у розмірі 2000 грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

       Судді Т.П. Красвітна

О.В. Свистунова