ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2023 року 
м. Київ
справа № 380/2772/21
адміністративне провадження № К/9901/47469/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів - Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Онишкевича Т.В. (головуючий), суддів: Іщук Л.П., Судової-Хомюк Н.М. у справі за його позовом до Міністерства оборони України (далі - МО України) про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА          
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 27 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України (далі - МО України) з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги від 10 вересня 2020 року № 1304;
- зобов`язати відповідача розглянути питання щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин з урахуванням поважності причини пропуску ним тримісячного строку звернення за встановленням ступені втрати працездатності внаслідок втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
2. Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 8 червня 2021 року позов задовольнив:
Визнав протиправним та скасував рішення комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10 вересня 2020 року № 130, оформлене протоколом в частині пункту 27 щодо відмови в призначенні       ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Зобов`язав МО України повторно розглянути питання щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність, з урахуванням висновків суду.
2.1 Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач був звільнений з військової служби 28 березня 2019 року, а 17 липня 2019 року встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. При цьому суд уважав, що відповідач дійшов помилкового висновку, що ступінь втрати працездатності позивача внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, встановлено у понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, оскільки в цей період позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 5 квітня 2019 року в КПП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи», звідки був виписаний 26 квітня 2019 року. Суд уважав, що такий строк не пропущений.
3. Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 1 грудня 2021 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким відмовив у задоволенні позову.
3.1 Ухвалюючи рішення суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскільки позивачу встановлено ступінь втрати працездатності поза межами тримісячного строку, встановленого Законом №2011-ХІІ, права на одноразову грошову допомогу він не має.
4. Судами попередніх інстанцій встановлено що: 
4.1 29 березня 2016 року між МО України в особі військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки.
4.2 Згідно з довідкою №2058/01-40 від 20 листопада 2018 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), підписаною командиром військової частини НОМЕР_2 та виданої для пред`явлення до ВМКЦ Західного регіону, солдат ОСОБА_1 8 червня 2018 року одержав травму, закритий перелом правого променю в типовому місці без зміщення. Закритий відривний перелом кольцевидного відростку, за обставин: ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, перебуваючи у відрядженні в ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в зоні проведення АТО (ООС) о 07:35 на території військової комендатури м. Щастя під час занять з фізичної підготовки. У стані алкогольного сп`яніння не перебував. Підстава: наказ начальника Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку від 16 липня 2018 року № 1248.
4.3 27 листопада 2018 року, відповідно до довідки № 1888/1 військово-лікарської комісії, проведено медичний огляд ВЛК хірургічного профілю. ВМКЦ Західного регіону солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після операції (22 листопада           2018 року) видалення металоконструкції з правого дистального променево-ліктьового з`єднання з приводу його зрощення (8 червня 2018 року) з тимчасовим порушенням функції кінцівки. Травма пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини травми відсутня). Потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.
4.4 Згідно витягу з протоколу № 216 від 30 травня 2019 року засідання військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, травма позивача: післятравматичний (8 червня 2018 року) деформуючий остеоартроз правого променево-зап`ястного суглоба III ст. та суглобів правої кисті з вираженим больовим синдромом. Післятравматична комбінована контрактура правого променево-зап`ястного суглоба та пальців кисті. Стан після розриву дистального радіо-ульнарного синдесмозу та операцій. Посттравматичний неврит правого променевого та серединного нервів з порушенням рухової функції правої кисті. Значне порушення функцій кисті та правого променево-зап`ястного суглоба. Травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Захворювання: остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим синдромом. Порушення ОРФ хребта. НЦД змішаного типу. Сечокислий діатез. Синдром Рейно верхніх кінцівок. Захворювання пов`язані із захистом Батьківщини. Постанову ВЛК ВМКЦ Західного регіону про причинний зв`язок по довідці №1888/1 від 27 листопада 2018 року - відмінити.
4.5 Відповідно до витягу з наказу № 64 військової частини НОМЕР_2 від 28 березня 2019 року солдата ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у зв`язку із закінченням контракту, уважати таким, що 28 березня 2019 року справи і посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Городоцького районного військового комісаріату Львівської області. З          28 березня 2019 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
4.6 Згідно виписки з медичної карти №5054 стаціонарного хворого ОСОБА_1 , учасник бойових дій, поступив 5 квітня 2019 року на стаціонарне лікування до КПП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю.Липи», звідки був виписаний 26 квітня 2019 року.
4.7 З 17 по 22 липня 2019 року, згідно з довідкою МСЕК серії 12ААА №002288, позивач оглядався МСЕК та йому встановлена ступінь втрати працездатності у відсотках - 25%, з них: 15% внаслідок травми (8 червня 2018 року) пов`язаної із виконанням обов`язків в/служби, 10% внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини. 
4.8 Позивач звернувся до Львівського ОВК із заявою про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою здоров`я при прийнятті безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції.
4.9 Листом від 7 жовтня 2020 року № 9218 Львівський ОВК повідомив позивачу, що згідно з пунктом 27 протоколу № 130 від 10 вересня 2020 року йому відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що, згідно з пунктом 7 частини другої статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції Закону України від 6 вересня 2018 року №2522-VIII; далі - Закон № 2011-XII) передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Також вказано, що його звільнено з військової служби 28 березня 2019 року, а 17 липня 2019 року встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, що послужило причиною відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги.
4.10 Уважаючи таку відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
5.1 На обґрунтування касаційної скарги зазначив, що зазначене рішення комісії МО України є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства, тому підлягає скасуванню. Уважає, що має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог чинного законодавства.
6. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу. На обґрунтування відзиву посилається на те, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому у задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
7. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
8. Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов такого висновку.
9. Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
10. Згідно з пунктом 7 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
11. Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року (далі - Порядок №975) встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
12. Суди встановили, що позивача звільнено з військової служби 28 березня 2019 року, а            17 липня 2019 року, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, йому встановлена ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
13. Відповідач наполягає, що зазначене є підставою для відмови позивачу у виплаті грошової допомоги.
14. Колегія суддів уважає такі доводи відповідача помилковими з огляду на таке.
15. Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що встановлення законодавцем обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги. У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, це не означає, що зі збігом цього строку особа безумовно втрачає соціальні гарантії, які надані їй Законом, зокрема можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у виключних випадках із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).
16. Вищезазначене підтверджується позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі № 161/69/17 та від 12 березня 2019 року у справі №760/18315/16-а, у яких колегія суддів Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку, що строк може вважатись присічним за умови, якщо особа протягом цього строку має можливість в будь-який час звернутися за захистом своїх соціальних прав, а саме, права на отримання грошової виплати; не вважається завершеним строк за умови об`єктивної відсутності можливості особи безперешкодного звернення за захистом відповідного соціального права; таке обмеження буде порушенням права особи на соціальне забезпечення та проявом дискримінації.
17. Крім того, Велика Палата Верховного Суду також сформулювала позицію щодо можливості поновлення преклюзивного строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними і не залежали від волі та дій особи, зокрема, у постановах від 20 червня 2018 року у справі №553/1642/15-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/17365/15-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 456/450/16-ц, де зазначила, що строкові обмеження для реалізації особою свого майнового права без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними і не залежали від волі та дій такої особи, не є необхідним у правовій державі; таке обмеження буде непропорційним і неправомірним обмеженням прав особи та неправомірним втручанням у право на мирне володіння своїм майном та реалізації майнових прав.
18. Суд першої інстанції встановив, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 5 квітня 2019 року в КПП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи», звідки був виписаний 26 квітня 2019 року.
19. Зважаючи на обставини цієї справи, Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позивач об`єктивно не мав можливості отримання відповідної довідки МСЕК у строки, визначені законодавством. Відтак в цьому конкретному випадку позивач не має зазнавати негативних наслідків від того, що огляд не відбувся у межах тримісячного строку.
20. Подібний підхід викладений у постановах Верховного Суду від 22 серпня 2019 року, 8 вересня 2022 року, 15 листопада 2023 року (справи №№826/7472/18, №200/4753/20-а, 160/11386/20, відповідно).
21. Частиною першою статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
22. Таким чином, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, скасував судове рішення, яке відповідало закону.
23. Натомість, суд першої інстанції при прийнятті рішення правильно застосував норми матеріального права та не порушив норм процесуального права і доводи касаційної скарги цього не спростовують.
24. У силу приписів частини першої статті 352 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
25. З огляду на наведене, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 341, 345, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2021 року скасувати,  рішення Львівського окружного адміністративного суду від 8 червня 2021 року залишити в силі. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується. 

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Шарапа
Судді:                                                                                                              В.М. Кравчук          
                                                                                                              О.П. Стародуб