ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«12» грудня 2023 року
м. Харків
справа № 636/3761/23
провадження № 22ц/818/2286/23
 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – Державне підприємство «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 вересня 2023 року в складі судді Золотоверхої О.О.
в с т а н о в и в:
У серпні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що з 07 лютого 2022 року він перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України. 25 вересня 2022 року він звільнений за власним бажанням. За цей час йому нараховано, але не виплачено заробітну плату у розмірі 47 360,77 грн. Розрахунків у день звільнення з ним не проведено.

Вказав, що 16 лютого 2023 року він отримав довідку про заробітну плату, після чого у тримісячний строк звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача належних йому сум. Чугуївським міським судом Харківської області 12 травня 2023 року видано відповідний судовий наказ, однак у подальшому його скасовано за заявою відповідача.
Просив визнати причину пропуску строку для звернення з позовом щодо стягнення заборгованості поважною та поновити даний строк; стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 47 360,77 грн.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено; стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інститут тваринництва національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену суму заробітної плати у розмірі 47 360,77 грн; стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інститут тваринництва національної академії аграрних наук України на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Державне підприємство «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм процесуального права. Вказав, що його вина у невиплаті заробітної плати відсутня, оскільки вона викликана військовою агресією російської федерацією, введенням з 24 лютого 2022 року воєнного стану, перебуванням населеного пункту, де розташовано підприємство, під окупацією до 12 вересня 2022 року, постійними обстрілами, необхідністю гуманітарного розмінування сільгоспугідь. Внаслідок дії вказаних форс-мажорних обставин з 24 лютого 2022 року здійснення ним господарської діяльності, а саме вирощування зернових культур, унеможливлено. Судом не застосовано норми Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якими передбачено, що у разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства, що ним і зроблено. Також цим законом передбачено, що відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України, у тому числі міжнародних, міжнародної технічної та/або поворотної чи безповоротної фінансової допомоги, інших джерел, передбачених законодавством.

Відзивів на апеляц2ійну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачу нараховано, але не виплачено заробітну плату, яка підлягає стягненню з відповідача. 

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі строкового трудового договору № 07-02/22 від 07 лютого 2022 року, наказу № 46-к від 07 лютого 2022 року ОСОБА_1 з 08 лютого 2022 року прийнятий на посаду охоронця до Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України. 25 вересня 2022 року на підставі наказу № 73-к звільнений за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України, що підтверджується копією його трудової книжки (а. с. 7-13, 14).

З довідки Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України від 16 лютого 2023 року № 51 вбачається, що ОСОБА_1 працював на посаді охоронника, та його дохід за період з 08 лютого 2022 року по 25 вересня 2022 року склав 58 833,24 грн, з яких утримано 11 472,47 грн, до виплати - 47 360,77 грн. Вказані суми також підтверджуються копіями розрахункових листків за лютий-вересень 2022 року (а. с. 15, 23-30).

Як вбачається з листа директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України на заяву ОСОБА_1 від 02 лютого 2023 року щодо виплати заробітної плати територія, на якій знаходиться підприємство, в період з 24 лютого 2022 року по 14 вересня 2022 року була окупована. Господарство не мало змоги в повному обсязі виконувати свої обов`язки, тому були вжиті заходи відтермінування виплати заробітної плати згідно Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року. Під час відтермінування виплати заробітної плати на момент звільнення до повного відновлення бухгалтерського обліку заробітна плата була нарахована з врахуванням компенсації за щорічну невикористану відпустку у повному обсязі. Після деокупації території з 14 вересня 2022 року по теперішній час підприємство продовжує відновлення своєї роботи. Після повного відновлення роботи підприємство зобов`язується виплатити нараховану заробітну плату у повному обсязі (а. с. 16).
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу. 12 травня 2023 року Чугуївським міським судом Харківської області видано судовий наказ, яким з Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України на його користь стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 47 360,00 грн. Проте, ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 05 червня 2023 року вказаний судовий наказ скасовано (а. с. 17-21).

Листом Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року (а. с. 55). 

Статтею 43 Конституції України визначено, що право кожного громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (стаття 21 Закону України «Про оплату праці»).

За змістом статті 94 КЗпП України та статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно із частиною 5  статті 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Частиною 1 статті 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Таким чином,  закон  покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Тягар доказування відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця.

Такого висновку  дійшов Верховний  Суд у  складі Об`єднаної  палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 січня 2020 року у справі № 682/3060/16-ц, провадження № 61-23170сво18.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.
Законодавством передбачено пріоритет виплати заробітної плати працівнику. Водночас, заробітна плата виплачується лише за виконану працівником роботу, а якщо працівник такої роботи не виконував, то заробітна плата йому не виплачується, за винятком виплат, передбачених законодавством (зокрема, у випадку простою). Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 243/2071/18.

Відповідно до положень  статті 263 ЦК України  непереборна сила  - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини)- це обставини, що перешкоджають виконанню зобов`язань однією із сторін, незалежно від її волевиявлення і контролю. Такі обставини є непереборними навіть за умови застосування усіх можливих та адекватних заходів, спрямованих на їх запобігання.

Як вбачається з правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 жовтня 2022 року по справі № 905/857/19, нормами трудового законодавства не передбачено підстав для звільнення роботодавця від виплати працівникові заробітної плати у випадку наявності обставин непереборної сили. Виплата заробітної плати працівнику - це обов`язок роботодавця. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано. Обов`язок роботодавця виплатити працівнику заробітну плату не є відповідальністю у розумінні статті 617 ЦК України, від якої може бути звільнений роботодавець унаслідок випадку або непереборної сили.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено.

З 15 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ, який визначив особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Статтею 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.
Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.
Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.
У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.
З аналізу вказаної норми слід дійти висновку, що в період дії воєнного стану роботодавець не звільняється від обов`язку виплати заробітної плати.

Виходячи з того, що ОСОБА_1 нараховано, але не виплачено заробітну плату за період з 08 лютого 2022 року по 25 вересня 2022 року у розмірі 47 360,77 грн, що підтверджується довідкою роботодавця, він має право на стягнення з Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України цієї суми.

В апеляційній скарзі Державне підприємство «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України не заперечує проти того, що ним було нараховано, але не виплачено позивачу заробітну плату саме у такому розмірі, однак посилається на відсутність своєї вини та форс-мажорні обставини, пов`язані з запровадженням воєнного стану з 24 лютого 2022 року, обстрілами, окупацією, замінуванням території, та на відтермінування виплати заробітної плати до відновлення діяльності.
Разом з тим, такі доводи апеляційної скарги Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України колегія суддів відхиляє.

Дійсно, село Гонтарівка, де розташоване підприємство, перебувало під окупацією з 24 лютого 2022 року по 12 вересня 2022 року, як вбачається з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Однак, військова агресія російської федерації, введення воєнного стану, перебування населеного пункту, де розташовано підприємство, під окупацією, обстріли, необхідність гуманітарного розмінування сільгоспугідь для здійснення господарської діяльності не є тими обставинами, що звільняють роботодавця від обов`язку з оплати праці працівників, враховуючи те, що роботодавцем не було зупинено чи припинено діяльність юридичної особи, не було призупинено дію трудового договору з позивачем, не було запроваджено простій та не визначено певних особливостей виконання працівниками своїх обов`язків на час воєнного стану. Доказів знищення приміщення і майна відповідача також не надано.

Вказані вище обставини можуть бути підставами для звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасну виплату заробітної плати, проте не звільняють його від обов`язку виплати заробітної плати.

Посилання відповідача на те, що ним відтерміновано строки виплати заробітної плати, також не можуть бути взяті до уваги, оскільки Законом передбачено, що строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства, а відповідач як юридична особа свою діяльність у передбаченому законом порядку не припиняв.

Доводи Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України щодо того, що відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України, у тому числі міжнародних, міжнародної технічної та/або поворотної чи безповоротної фінансової допомоги, інших джерел, передбачених законодавством, є необґрунтованими, оскільки нарахована заробітна плата не є такою сумою.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Оскільки апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва національної академії аграрних наук України залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368,  ст.374, ст.375, ст.ст.381 – 384, 389 ЦПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України – залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 вересня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 12 грудня 2023 року.