Номер провадження: 22-ц/813/7212/23 
Справа № 521/19076/21
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2023 року                                                                 м. Одеса

       Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,
учасники справи: позивач – Обслуговуючий кооператив «Хвойний», відповідач – ОСОБА_1 , 
розглянувши в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» в особі свого представника Тащі Любомири Юріївни
на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2023 року, ухваленого Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Маркарової С.В. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,
                                       в с т а н о в и в:
У листопаді 2021 року позивач Обслуговуючий кооператив «Хвойний» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. 
Позов мотивував тим, що позивач є виконавцем комунальної послуги теплопостачання відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", що підтверджується доданими копіями ліцензій. До отримання позивачем ліцензій послуги теплопостачання надавало ТОВ "Теплодім-3". У вересні 2020 року між позивачем і ТОВ "Теплодім-3" укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з положеннями якого ТОВ "Теплодім-3" відступає позивачу належні ТОВ "Теплодім-3", а позивач набуває права вимоги оплати за комунальні послуги теплопостачання ТОВ "Теплодім-3" до фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, далі за текстом - відповідачі, включаючи права вимоги до правонаступників відповідачів, спадкоємців відповідачів або інших осіб, до яких перейшли обов`язки відповідачів, за комунальні послуги теплопостачання.
Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , та споживачем наданих позивачем послуг.
Заборгованості відповідача за опалювальний період зима 2019 року - весна 2020 року з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року, за опалювальний період зима 2020 року - весна 2021 року з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року складає 30055,81 грн.
Посилаючись на те, що відповідач обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг не виконує, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» заборгованість за послуги теплопостачання за опалювальний період зима 2019 року - весна 2020 року з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року, за опалювальний період зима 2020 року - весна 2021 року з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року, в розмірі 30055,81 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.
Від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач Обслуговуючий кооператив «Хвойний» в особі свого представника Тащі Любомири Юріївни вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги є те, що відповідачем не надано доказів, які б спростували наявність заборгованості за надані позивачем послуги, як і не надано доказів того, що відповідач не отримує послуги теплопостачання і будинок у встановленому законом порядку відключено від мереж центрального опалення, які обслуговуються ОК «Хвойний». 
Зазначає, що тариф, за яким надаються відповідні послуги, затверджено рішенням Одеської міської ради № 368 від 22 жовтня 2020 року щодо встановлення дострокового тарифу на послуги постачання теплової енергії, що надаються ОК «Хвойний» для населення. 
Щодо правонаступництва ОК «Хвойний» прав та обов`язків ТОВ «Теплодім-3» вказав, що наведе питання вирішено рішенням Господарського суду Одеської області по справі № 916/1154/21, яким встановлено, що ОК «Хвойний» є правонаступником ТОВ «Теплодім-3» відповідно до договору доручення від 28 грудня 2019 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 зазначив, що договір відступлення права вимоги від 29 жовтня 2020 року не містить документів, що підтверджують підстави та розмір заборгованості, що могла виникнути до моменту його укладення. ОК «Хвойний» не встановлено тарифу на постачання теплової енергії для будинку відповідача та не виконано обов`язку інформування споживачів про його розмір та структуру. Матеріали справи не містять жодного належного доказу про те, що позивач спроможний надавати послуги з постачання теплової енергії. Також звертає увагу на те, що набуття права оренди котельні не свідчить про отримання ОК «Хвойний» статусу виконавця комунальної послуги.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення коштів у розмірі 30 055,81 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. 
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
26 вересня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, посилаючись на те, що дана справа має для нього сутттєве значення, а тому для спростування доводів апеляційної скарги та обгрунтування його правової позиції бажає особисто надавати пояснення у справі.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи спірні правовідносини (ціну позову), справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
За наведених обставин, враховуючи, що положення ст. 369 ЦПК України передбачають розгляд апеляційної скарги у цій справі без проведення судового засідання, апеляційний суд не вбачає підстав для виклику сторін у судове засідання. Тому колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
При цьому, колегія суддів вважає, що принцип доступу до суду та можливість сторін доводити свою позицію не буде порушений, оскільки свої доводи та пояснення ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 виклав у першій заяві по суті під час апеляційного перегляду справи - у відзиві на апеляційну скаргу, і зміст поняття бути почутим судом відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ зводиться до функції обґрунтованості судового рішення та відповіді судом на всі суттєві аспекти та ключові аргументи сторін.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.
Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів правомірності нарахування заборгованості відповідача. 
Також з наданої стороною позивача копії договору про відступлення права вимоги, укладеного 29 жовтня 2020 року між ТОВ «Теплодім-3» та ОК «Хвойний», не вбачається розмір вимог до відповідача, що був відступлений на користь позивача, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розміру заборгованості відповідача за надані послуги з теплопостачання перед ТОВ «Теплодім-3». 
З таким висновком суду апеляційний суд погоджується не в повній мірі з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до п. 6, 13 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 5 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений статтею 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Верховним Судом у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 зроблено висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Нормами ст. 525, 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг покладається на власника квартири.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 31, т.1).
Вказані обставини відповідачем не заперечуються.
Між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Теплодім-3» 30 жовтня 2015 року укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води, відповідно до умов якого ТОВ «Теплодім-3» зобов`язалось надавати послуги централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5-7, т. 1).
Також між ТОВ «Теплодім-3» та ОК «Хвойний» 28 грудня 2019 року укладено договір доручення, відповідно до умов якого позивач зобов`язався, діючи від імені ТОВ «Теплодім-3» у зв`язку із припиненням діяльності ТОВ «Теплодім-3», організувати проведення вже розпочатого опалювального сезону, збирати на власний рахунок кошти за опалення зі споживачів, використовуючи їх виключено на виконання даного договору, погашення боргів за використаний газ та його транспортування, оплату електроенергії, водопостачання та інші витрати, пов`язані із даним договором. Строк виконання доручення визначено до моменту переукладення ОК «Хвойний» з НАК «Нафтогаз» договору постачання газу, укладення відповідних договорів з транспортувальними компаніями та споживачами, переходу всіх зобов`язань ТОВ «Теплодім-3» перед НАК «Нафтогаз» до ОК «Хвойний».
29 жовтня 2020 року між ТОВ «Теплодім-3» та ОК «Хвойний» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Теплодім-3» відступає на користь ОК «Хвойний» права вимоги до зазначених у Додатках до цього Договору фізичних осіб щодо оплати за комунальні послуги теплопостачання. При цьому, відповідно до п. 4 вказаного договору, ТОВ «Теплодім-3» зобов`язався протягом 10 днів з дати підписання договору передати ОК «Хвойний» наявні документи, що підтверджують права вимоги, а також реєстр прав вимог в електронному вигляді (а.с.19-20, т. 1).
Додатком № 2 до вказаного договору визначено перелік власників квартир в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому зазначено, що власником квартири АДРЕСА_3 є відповідач, загальна площа квартири 123,60 кв.м (а.с. 20, т.1).
Також 17 березня 2020 року ОК «Хвойний» отримано ліцензії на здійснення діяльності з виробництва та постачання теплової енергії (а.с. 17, 18 т. 1).
Отже, на підставі ліцензії від 17 березня 2020 року ОК "Хвойний" є виконавцем комунальної послуги теплопостачання відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 червня 2022 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 22 березня 2023 року та, відповідно, набрало законної сили, встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплодім-3» надавало послуги теплопостачання. З моменту отримання ліцензій ОК «Хвойний» позивач є виконавцем комунальної послуги теплопостачання відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому останній як надавач послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , має право на отримання оплати за надані послуги за період зима 2019-весна 2020 року з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року та за опалювальний період зима 2020 року - весна 2021 року з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року (а.с. 200-204, т. 1 ).
Звертаючись до суду із позовом, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за опалювальний період зима 2019 року - весна 2020 року з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року, за опалювальний період зима 2020 року - весна 2021 року з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року, яка складає 30055,81 грн. На підтвердження суми заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості з опалення за 2019-2021 роки власник ОСОБА_1 по кв. АДРЕСА_1 (а.с. 8, т.1).
Відповідач, заперечуючи наявну заборгованість та її здійснення за тарифами, які не були доведені до відома споживачів, доказів відсутності заборгованості або власного розрахунку, відповідно до узгоджених тарифів, визначених договором не надав.
Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» (в редакції чинній на час спірних правовідносин) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради N369 від 22 жовтня 2020 року встановлено двоставкові тарифи на послуги постачання теплової енергії, що надаються ОК "Хвойний" для населення в розмірі 1159 грн. 09 коп. за 1 Гкал (плата за одиницю реалізованої теплової енергії, умовно-змінна частина), 97 265 грн. 76 коп. за 1 Гкал/год (місячна абонентська плата за одиницю приєднаного теплового навантаження протягом року, умовно-постійна частина).
Враховуючи, що відповідач в опалювальний період зима 2019 року - весна 2020 року з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року, за опалювальний період зима 2020 року - весна 2021 року з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року отримував послуги з теплопостачання, належних доказів неправильного здійснення розрахунків заборгованості за надані послуги відповідач не надав, колегія суддів вважає, що вимоги Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги з теплопостачання в розмірі 30055,81 грн підлягають задоволенню.
Апеляційний суд вважає, що у позивача, як правонаступника ТОВ «Теплодім-3», є право вимоги на стягнення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Теплодім-3», яка виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води від 30.10.2015 року в частині обов`язку споживача оплачувати послуги у встановлений договором строк.
Право вимоги у Обслуговуючого кооперативу «Хвойний», як правонаступника ТОВ «Теплодім-3», підтверджується договором про відступлення прав вимоги від 29 жовтня 2020 року, відповідно до п. 2 якого новий кредитор набуває усі права кредитора, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань споживачів послуги теплопостачання, сплати боржниками грошових коштів, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, право вимагати сплати сум, передбачених ст. 625 ЦК України, тому висновок суду першої інстанції про те, що з наданої стороною позивача копії договору про відступлення права вимоги, укладеного 29 жовтня 2020 року між ТОВ «Теплодім-3» та ОК «Хвойний», не вбачається розмір вимог до відповідача, що був відступлений на користь позивача, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Згідно пункту 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (п. 25 Правил).
Підставою для припинення теплопостачання та відповідного нарахування оплати за нього є відключення споживача згідно встановлених норм законодавства, а саме відповідно до положень Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом № 169 від 26 липня 2019 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України.
Згідно листа Малиновської районної адміністрації № 1778/01-20 від 13 липня 2021 року вбачається, що звернень від правління ОСББ «Хвойний» по пров. Хвойний 8, щодо відключення житлового будинку від мереж теплопостачання від котельні ОК «Хвойний» (пров. Хвойний 3) до районної адміністрації не надходило (а.с. 13, т. 1).
Доводи відповідача щодо відсутності доказів отримання ним послуг не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів, що належна йому на праві власності квартира у відповідності до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відключена від мереж централізованого опалення (теплопостачання) та обладнана індивідуальною системою опалення.
Самовільне відключення споживачів від мережі централізованого опалення з порушенням установленого законодавством порядку не звільняє споживача від обов`язку щодо оплати відповідних послуг.
Доводи відповідача щодо надання послуг теплопостачання ОСББ «Хвойний», оскільки відповідний договір між відповідачем та ОСББ "Хвойний" не укладено, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з наданих ОСББ «Хвойний» документів вбачається, що 22 грудня 2020 року закінчено проведення комплексного випробовування (пуско-наладочних робіт) газового обладнання котельні, що підтверджується копією відповідного акту, проте відсутні докази приймання вказаного об`єкту до експлуатації, як передбачено п. 8 цього Акту, п. 4.3. Розділу IV Правил безпеки систем газопостачання, затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, в матеріалах справи відсутні докази відключення будинку за адресою: АДРЕСА_2 від мереж централізованого теплопостачання у встановленому законом порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги з теплопостачання помилковим, а доводи апеляційної скарги Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» слушними, тому вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати на ухвалити нове, яким позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги з теплопостачання задовольнити.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» підлягає задоволенню, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2023 року скасуванню та слід ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги з теплопостачання задовольнити. 
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2270 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 210 від 17 листопада 2021 року (а.с. 3, т.1).
За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в сумі 3405 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 482 від 21 липня 2023 року.
Оскільки позовна заява та вимоги апеляційної скарги Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» підлягають задоволенню, то стягненню з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» підлягає судовий збір в сумі 2270 грн за подання позовної заяви та в сумі 3405 грн за подання апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

                               п о с т а н о в и в:

Відмовити відповідачу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» задовольнити.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) на користь Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» (код ЄДРПОУ 43428173, місцезнаходження: м. Одеса, пров. Хвойний 3) заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 30055,81 грн, судовий збір в сумі 2270 грн за подання позовної заяви та в сумі 3405 грн за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Дата складення повного тексту постанови – 05 грудня 2023 року.

Судді:                                                                 М.В. Назарова 

                                                                               Ю.П. Лозко

                                                                               В.В. Кострицький