09.10.23
22-ц/812/1042/23
Провадження №22-ц/812/1042/23 
ПОСТАНОВА
Іменем України
09 жовтня 2023 року                                                        м. Миколаїв
                                                                                      справа № 2-2721/10
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену 15 серпня 2023 року під головуванням судді Микульшиної Г.А., повний текст судового рішення складений цього ж дня,
У С Т А Н О В И В:
У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп») звернулось до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.
Заявник вказував, що ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2021 року у справі №2-2721/10 було замінено стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі-ПАТ «КБ «Надра») на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». 
15 липня 2022 року на електронну адресу заявника надійшла відповідь Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного МРУ МЮ (м. Одеса) №9737/02.02-27, у якій вказано, що на виконанні Вітовського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебувало виконавче провадження №49702652 з примусового виконання виконавчого листа №2-2721, виданого 02 березня 2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 161170,74 грн. Вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлено за територіальністю). Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 20 червня 2023 року виконавчий лист не перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби чи на виконанні у приватних виконавців. До якого іншого органу ДВС було направлено виконавчий документ на подальше виконання з відповіді встановити неможливо.
У кредитній справі, яка була передана від ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» виконавчий лист відсутній.
Відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду, що порушує його права, а факт такої відсутності виконавчого листа свідчить про його втрату.
Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» просило видати дублікат вищевказаного виконавчого листа та поновити строк для пред`явлення його до виконання.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2023 року в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп», посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали суду, просило її скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву. На обґрунтування необхідності видачі дубліката виконавчого листа зазначає, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2721 про стягнення боргу з ОСОБА_1 у розмірі 161170 грн 74 коп. відділом ДВС 28.12.2015 року було винесене постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому із листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного МРУЮ (м. Одеса) від 15.07.2022 року визначити до якого іншого органу ДВС було направлено на подальше виконання виконавчий документ неможливо визначити. Згідно інформації з АСВП станом на 21.08.2023 року вказаний виконавчий лист не перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби чи на виконанні в органах державної виконавчої служби чи на виконанні у приватних виконавців. Апелянт зазначає, що з урахуванням позиції Верховного Суду у постанові від 08 березня 2023 року у справі № 2-2236 передача виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого не впливає на обчислення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, стадія виконання судового рішення не припиняється і не переривається на відміну від остаточного закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу. На їх думку, факт втрати виконавчого листа є свідченням неможливості виконання рішення суду, а обставини, за яких це сталось, не можуть негативно впливати на права стягувача. 
Учасники справи в судове засідання вдруге не з`явились, про дату час та місце розгляду справи належним чином сповіщені: ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» - шляхом отримання судової повістки-повідомлення на зазначену ними електронну адресу (т. 2 а.с. 64); ОСОБА_1 – шляхом оголошення на веб-порталі судової влади України у зв`язку із відсутністю відомостей в Єдиному державному демографічному реєстрі щодо місяця його реєстрації та повернення до суду без вручення направлених за останнім відомим місцем проживання судових повісток-повідомлень з відміткою пошти про причину невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 2 а.с. 53, 57, 65, 66); ОСОБА_2 – шляхом направлення за місцем її реєстрації судових повісток-повідомлень (т. 2 а.с 54, 75). Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2010 року cтягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 08/05/2006/840 К-164 у розмірі 159 456грн18коп., з яких 124 905 грн 57 коп. - основний борг, 22 140 грн. 53 коп. відсотки за користування кредитом, 12 059 грн 03 коп. – комісія, 351 грн 05 коп. - пеня та судові витрати. На виконання вказаного рішення Ленінським районним судом м. Миколаєва 02 березня 2011 року видано виконавчі листи. 
21 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» було укладено Договір про відступлення прав вимоги GL48N718070_I_4, відповідно до якого Товариство набуло право вимоги, у тому числі і до позичальників за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №08/05/2006/840 К-164.
04 червня 2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2021 року замінено стягувача з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника – ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп», відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» в частині вимог про видачу дубліката виконавчого документа відносно боржника ОСОБА_1 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвалою від 02 листопада 2021 року виправлено описку у даті постановлення ухвали «26 жовтня 2021 року» замість «27 жовтня 2021 року».
04 січня 2022 року ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» звернулося до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 та поновлення строку пред`явлення його до виконання.
Ухвалою від 18 січня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» про видачу дубліката виконавчого документа відносно боржника ОСОБА_1 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
22 червня 2023 року ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» звернулося повторно до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 та поновлення строку пред`явлення його до виконання.
Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп», суд першої інстанції виходив із недоведеності заявником поважності причин пропуску строку звернення виконавчого листа до виконання, в зв`язку з чим є необґрунтованими вимоги про поновлення строку та видачу дублікату виконавчого листа. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Зазначене конституційне положення знайшло розвиток у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконання судового рішення згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) звертав увагу, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
Відповідно до §§ 51-53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Аналогічні положення були закріплені у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV.
Передача виконавчих документів і виконавчих проваджень здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.
Відповідно до пункту 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02 квітня 2012 № 512/5, виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі, якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.
Згідно з пунктом 7 розділу V вказаної Інструкції передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 6 цього розділу, - за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження.
Пунктом 9 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, визначено, що про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження. Державний виконавець, якому передано виконавче провадження, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження матеріалів виконавчого провадження зобов`язаний винести постанову про прийняття виконавчого провадження, яку надсилає сторонам виконавчого провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у Вітовському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебувало виконавче провадження №49702648 з виконання виконавчого листа № 2-2721 Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 161170 грн 74 коп. Постановою державного виконавця від 28 грудня 2015 року вказане виконавче провадження було закінчено на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із направленням виконавчого документу за належністю до іншого відділу ДВС. Докази спрямування виконавчого листа № 2-2721 до іншого органу ДВС відсутні, що, зокрема, підтверджується листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області від 15 липня 2022 року, витягом ВП-спецпідрозділу Шевченківського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південнного МУМЮ (м. Одеса) від 04.10.2023 року та актом про вилучення виконавчих проваджень для знищення документів від 01 лютого 2019 року (т. 2 а.с. 7, 68-70).
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2010 року у справі № 2-2721 /10 не виконане. Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 20 червня 2023 року виконавчий лист з примусового виконання цього рішення не перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби чи на виконанні у приватних виконавців (т. 2 а.с. 8, 9).
Відповідно до статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18) зроблено висновок про те, що оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
На думку колегії суддів, заявником зазначено достатні підставі та надано належні докази на підтвердження того, що виконавчий документ втрачено під час його пересилання між відділами ДВС, тобто за обставин, які не залежали від стягувача, а рішення суду не виконано.
У постанові від 08 березня 2023 року у справі № 2-2236/12 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що передача виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого не впливає на обчислення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Факт втрати виконавчого листа є свідченням неможливості виконання рішення суду, а обставини, за яких це сталось, не можуть негативно впливати на права стягувача. Відсутність виконавчого листа, своєчасно пред`явленого стягувачам, перешкоджає виконанню рішення суду та порушує його права. На відміну від остаточного закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу, при зміні органу державної виконавчої служби чи його компетенції, передачі матеріалів виконавчого провадження до іншого органу ДВС стадія виконання судового рішення не припиняється і не переривається, отже правила частин п`ятої та шостої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" (частини третьої статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV) не застосовуються.
Приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України передбачений обов`язок суду враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у справах у постановах Верховного Суду. 
За такого наявні правові підстави для задоволення заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» про видачу дубліката виконавчого листа № 2-2721, виданого 02 березня 2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 161170 грн 74 коп
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги всі обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп», в порушення ч. 4 ст. 263 ЦПК України не врахував висновків Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладених у справах з аналогічними правовідносинами, неправильно застосував положення Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку із чим помилково відмовив у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання.
Таким чином, відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви ТОВ «Дніпрофінасгруп» 
Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» - задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа задовольнити.
Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-2721, виданого 02 березня 2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 161170 грн 74 коп., та видати дублікат вказаного виконавчого листа.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в частині вирішення вимог про видачу дублікату може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                       В.В. Коломієць

Судді:                                                                         Н.В. Самчишина

                                   Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2023 року