Номер провадження: 33/813/2055/23
Номер справи місцевого суду: 523/10910/23 
Головуючий у першій інстанції Шкорупеєв Д.А. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя - Карташов О.Ю.

за участю:
секретаря судового засідання Долгової В.І. ,
адвоката Маракушева І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2023 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.
Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Вказує, що його дії невірно кваліфіковані за частиною 4 статті 130 КУпАП, оскільки він вживав алкоголь до вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Також вказує, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності не повідомивши його належним чином про час та місце розгляду справи, чим порушив його право на захист. 
Просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Враховуючи, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_2 , беручі до уваги, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримав 05.10.2023 року та з апеляційною скаргою звернувся 13.10.2023 року, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.
Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Згідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі №676/752/17, від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а зробив наступні висновки:
«…закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи».
З матеріалів справи вбачається, що справа про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції була розглянута 22 вересня 2023 року під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.
В матеріалах справи міститься довідка про доставку SMS-повідомлення щодо документу "Судова повістка" на 22.09.2023 одержувачу ОСОБА_2 на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 20). 
Разом з тим, в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_2 про отримання судових повісток в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення та, крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення та апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 має інший номер телефону (а.с. 2, 26).
В постанові суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_2 , будучі обізнаним про дату, час та місце судового розгляду за вказаною в протоколі датою - не з`явився, про причини своєї неявки до суду не повідомив та з клопотанням про відкладення судового засідання до суду не звернувся. 
Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції суперечить матеріалам справи, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 було повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 17 липня 2023 року.
Отже, суд першої інстанції, не маючи належних даних про сповіщення ОСОБА_2 про місце і час розгляду справи, в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Зазначене порушення процесуальних норм є істотним оскільки перешкодило ОСОБА_2 скористатися його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, в тому числі правом на захист, що є підставами для скасування постанови суду про притягнення такої особи до відповідальності.
На підставі вищевикладеного, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції порушив норми процесуального права, суд вважає за необхідне скасувати постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2023 року та прийняти нову постанову.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, заслухавши учасників, суд приходить до наступного висновку.
За положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 4 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа яка керувала транспортним засобом, вживала після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №414401 від 15.06.2023 ОСОБА_2 15.06.2023 року о 20 годині 00 хвилин на вул. Чорноморського козацтва, 6 в місті Одесі керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_2 , та після дорожньо-транспортної пригоди вживав за його участю, вживав алкогольні напої, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» показники, якого склали 2,33 проміле, чим порушив вимоги підпункту. 2.10 є) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП (а.с. 2). 
Відповідно до результату тесту, проведеного за допомогою приладу «Драгер» в організмі ОСОБА_2 виявлено 2,33 проміле алкоголю (а.с. 3).
В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому правопорушенні за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення визнав частково. Зазначив, що вживав алкогольні напої, але до того, як почав керувати транспортним засобом та вчинив дорожньо-транспортну пригоду. Пояснив, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення надавав неправдиві свідчення стосовно себе, оскільки вважав, що таким чином уникне відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Зауважив, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди алкоголю не вживав.
Захисник ОСОБА_2 - адвокат Маракушев І.О. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, надав пояснення, аналогічні, викладеним у скарзі.
З долучених до протоколу про адміністративне правопорушення пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слідує, що ОСОБА_2 15.06.2023 року, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння сів за кермо автомобілю Mercedes-Benz Sprinter та вчинив дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем Seat Toledo (а.с. 6, 7).
Досліджені апеляційним судом відеозаписи з нагрудних камер поліцейських 470678 та 473675 не містять доказів вживання ОСОБА_2 алкоголю після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, встановлено, що  ОСОБА_2 15.06.2023 року керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показаннями ОСОБА_2 наданими у судовому засіданні, а також поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та результатами проходження огляду на стан сп`яніння.
Разом з тим, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів вживання ОСОБА_2 алкоголю після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди.
Суд зауважує, що сам факт визнання особою вини у вживанні алкоголю після ДТП під час складання протоколу не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє працівників поліції від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі №177/525/17). 
Щодо письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , поданих адвокатом Ворсуляком О.В. (а.с. 19), апеляційний суд зазначає, що вказані пояснення не можуть бути визнані належними доказом у справі, оскільки з них неможливо встановити, кому та за яких обставин вони були надані. 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що в порушення вимог ст. 251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних доказів вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. Висновок про наявність ознак вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбченого ч. 4 ст. 130 КУпАП ґрунтується фактично на показаннях самого ОСОБА_2 , які іншими доказами не підтверджуються. Отже, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП не доведена.
Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 , в порушенні вимог п.2.9 Правил дорожнього руху України, керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи, що у діючому КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».
У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_2 слід перекваліфікувати з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Перекваліфікація дій не погіршує становище ОСОБА_2 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_2 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, апеляційний суд враховує, у відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та вважає що підлягає застосуванню адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова Суворовського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2023 року скасуванню із прийняттям нової постанови.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 22 вересня 2023 року скасувати, прийняти у справі нову постанову.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_2 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов