ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7322/23 Справа № 199/3300/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Максюти Ж.І., 
суддів: Барильської А.П., Петешенкової М.Ю.
за участю секретаря — Ніколиної А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю, поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. У підтвердження позовних вимог посилався на те, що 13 червня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, від якого спільних дітей не мають. 23 березня 2021 року, через втрату почуття, взаємоповаги та привласнення відповідачем особистих коштів та документів позивача, останній звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. З 01 березня 2020 року сторони разом не проживають. Відповідач ніякої участі у набутті спільної власності не приймала, як коштами так і працею, взагалі не працювала. За час шлюбу позивачем був придбаний автомобіль Hyundai Tucson, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Джерелом набуття автомобіля позивач зазначає кредитні кошти у розмірі 149260,00 грн., які були йому надані відповідно до договору про надання споживчого кредитування № 95005267000 від 14.12.2018 року. 15.12.2018 року було придбано за кредитні кошти автомобіль Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_1 . Залишок коштів - особисті кошти позивача від підприємницької діяльності. 23 січня 2021 року було продано Toyota Prado, державний номерний знак НОМЕР_1 . 12.02.2021 року позивач зняв з свого особистого рахунку суму в розмірі 15000.00 (п`ятнадцять тисяч) доларів США. та 85000 грн. 13.02.2021 року було придбано автомобіль Hyundai Tucson, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Автомобіль було зареєстровано на відповідача. Відповідач не отримувала дохід, даний автомобіль було придбано позивачем за власні кошти. Відповідно до висновку від 15 квітня 2021 року вартість автомобілю Hyundai Tucson 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 становить 820 282,00 грн. У зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь в порядку поділу майна подружжя компенсацію вартості автомобіля Hyundai Tucson, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 820282,00 грн.
22 листопада 2021 року ОСОБА_1 подана заява про збільшення позовних вимог, де ним зазначено, що автомобіль Nissan Armada, 2008 року випуску, який було придбано 07.07.2020 року за кредитні кошти по кредитному договору № 4/3075957 від 02.07.2020 року. Оскільки даний автомобіль було придбано в інтересах сім`ї, то поділу також підлягає і залишок заборгованості за даним кредитним договором, який станом на 19.03.2021 року складає 475707,43 грн. Таким чином 1/2 частина боргу, що становить 237853,70 грн., є спільним обов`язком подружжя та має бути стягнута з відповідача. Транспортний засіб Porsche Cayenne, 2008 року випуску, було придбано 17 серпня 2019 року. Для придбання вказаного автомобіля було взято кредит, що підтверджується кредитним договором № 3/3075957 від 16.08.2019 року, строк кредиту до 15.08.2023 року. Загальна вартість кредиту, яку необхідно повернути до 15.08.2023 року становить 949946,32 грн. Транспортний засіб BMW 5281, 2010 року випуску, було придбано 08 грудня 2020 року для власних потреб та за власні кошти. 07.12.2020р. позивачем було знято зі свого рахунку суму в розмірі 14000 доларів США. Дана сума коштів була витрачена на придбання автомобілю та на його ремонт, оскільки він був не в задовільному стані. Натомість ремонт автомобілю результатів не дав та його було продано. Транспортний засіб Audi ТТ, 2000 року випуску, було придбано 15 березня 2019 року за власні кошти позивача. Отже, позивач просив суд визнати автомобіль Hyundai Tucson, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_2 на його користь компенсацію вартості автомобіля Hyundai Tucson 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 820282,00 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь в порядку поділу майна подружжя компенсацію вартості 1/2 частини кредиту за кредитним договором №4/3075957 від 02.07.2020 року в розмірі 237853,70 грн. Визнати автомобіль Porsche Cayenne, 2008 року випуску; автомобіль BMW 528І, 2010 року випуску; автомобіль Audi ТТ, 2000 року випуску, особистою приватною власністю ОСОБА_1 .
У свою чергу відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якому зазначила, що 13 червня 2014 року сторони уклали шлюб. У березні 2021 року сторонами припинені шлюбні стосунки. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 06 липня 2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Станом на час укладення шлюбу позивачка ОСОБА_2 постійно працювала на підприємстві у якості головного бухгалтера. З 2015 року по березень 2021 року позивачка ОСОБА_2 дійсно не працювала, оскільки саме відповідач ОСОБА_1 наполягав на її звільненні з роботи. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що відповідач ОСОБА_1 до дня закоханих подарував позивачці транспортний засіб Hyundai Tucson, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , вартість якого складала 786 000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 11 лютого 2021 року.
01 березня 2021 року позивачка ОСОБА_2 поїхала на відпочинок до Єгипту, який був запропонований та оплачений відповідачем ОСОБА_1 14 березня 2021 року після повернення з відпочинку позивачка ОСОБА_2 через видалення її з пульту сигналізації «Гуард» не мала змоги увійти в квартиру АДРЕСА_1 , де проживала разом з відповідачем ОСОБА_1 ОСОБА_2 вважала, що транспортний засіб Hyundai Tucson, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , як подарунок, є її особистою власністю, а тому продала його за 200000 грн.
Крім того у зустрічному позові зазначає, що сторонами під час спільного проживання та за спільні кошти було придбано наступне майно: у березні 2019 року транспортний засіб Audi ТТ, 2000 року випуску, об`єм двигуна - 1781 см.куб, сірого кольору, зареєстрований 15.03.2019 року, вартістю - 197100 грн.; у серпні 2019 року транспортний засіб PORCHE Cayenne GTS, 2008 року випуску, об`єм двигуна - 4806 см.куб, сірого кольору, зареєстрований 17.08.2019 року, вартістю - 399600 грн.; у липні 2020 року транспортний засіб Nissan Armada. 2008 року випуску, об`єм двигуна - 5598 см.куб, сірого кольору, зареєстрований 07.07.2020 року, вартістю - 461700 грн.; у грудні 2020 року транспортний засіб BMW 528І, об`єм двигуна - 2996 см.куб, чорного кольору, зареєстрований 08.12.2020 року, вартістю - 388800 грн.
Вартість транспортного засобу Hyundai Tucson, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на даний час складає 634500 грн. Загальна вартість переліченого майна складає 2081700 грн. Вартість 1/2 частини складає 1040850 грн. Оскільки позивачка вже розпорядилася майном вартістю 634500 грн., їй має бути виділене майно вартістю 406350 грн.
21 листопада 2022 року відповідачем ОСОБА_2 було подано заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом, у якій зазначила, що висновком експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експерти вартість рухомого майна у вигляді транспортних засобів складає 2036983,78 грн. Вартість 1/2 частини складає 1018491,89 грн. Відповідачка та позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 не заперечує проти визначення вартості спірних транспортних засобів Нyundai Tucson, 2020 року випуску, Audi ТТ, 2000 року випуску, BMW 5281, 2010 року випуску, Nissan Armada, 2008 року випуску, згідно з висновком. Вартість транспортного засобу PORCHE Cayenne GTS, 2008 року випуску, ОСОБА_2 просила суд визначити згідно з копією договору купівлі-продажу від 25.05.2021 року у розмірі 581633.2 грн., оскільки він відповідає дійсності. В інших договорах купівлі-продажу вартість транспортних засобів значно занижена. Просила суд розділити майно подружжя, а саме Hyundai Tucson, 2020 року випуску, вартістю 639380 грн., реєстраційний номер НОМЕР_4 , Audi ТТ, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , вартістю 220870 грн., BMW 528І, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , вартістю 354974,92 грн., Nissan Armada, 2008 року випуску, реємтраційний номер НОМЕР_7 , вартістю 438907,29 грн., PORCHE Cayenne GTS, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 , вартістю 581633,2 грн., у вигляді їх вартості. Грошові кошти, які знаходились в Акціонерному товаристві «Укрсиббанк» на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 у розмірі 733951 грн., стягнувши на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 478502,70 грн. - вартість частини майна подружжя у вигляді транспортних засобів, а також компенсацію у розмірі 366975,5 грн. - 1/2 частина грошових коштів, які знаходились в Акціонерному товаристві «Укрсиббанк» на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , а разом 845478,2 грн.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2023 рокуу позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю, поділ майна подружжя,- відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,- задоволено частково.
Залишено у власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 ) автомобіль АUDI TT 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , припинивши спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказане майно.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_3 ) компенсацію вартості спільного майна подружжя у вигляді транспортних засобів, що належали до спільної сумісної власності подружжя, у розмірі 379111,89 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_3 ) частину грошових коштів, які знаходились на рахунках ОСОБА_1 в АТ «Укрсиббанк» станом на 01.03.2021 року включно в розмірі 200371,21 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_3 ) судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 5794,83 грн.
Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду,  ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд, скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2023 року в частині відмовлених позовних вимог первісного позову. 
Апеляційна скарга обґрунтована наступним.
Судом було встановлено, що автомобілі придбавались у спільну сумісну власність, при цьому судом першої інстанції не було взято до уваги, що розподілу також підлягають і кредитні кошти та заборгованість за такими кредитами. 
Залишок заборгованості за кредитним договором станом на 19.03.2021 року склав 475 707,43 грн., отже 1/2 частина боргу становить 237 853,70 грн. має бути стягнута з відповідача.
Тобто, судом першої інстанції автомобіль Nissan Armada було визнано спільним сумісним майном, а кредит який брався для придбання спільного автомобілю спільним зобов`язанням не визнано. В цій частині висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні. Оскільки даний автомобіль купувався в інтересах сім?ї.
28.09.2023 року до Дніпровського апеляційного суду від  ОСОБА_2  надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2023 року залишити без змін. 
Відзив на апеляційну скаргу мотивований наступним.
Позивач ОСОБА_1 не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту придбання спільного майна подружжя у вигляді Т3 Nissan Armada, 2008 року випуску, саме за рахунок кредитних коштів, а також укладення ОСОБА_3 кредитного договору №4/3075957 від 02.07.2020 року саме в інтересах сім`ї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 червня 2014 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Однак шлюбні стосунки між подружжям фактично були припинені 02 березня 2021 року після від`їзду відповідача на відпочинок до Єгипту, що визнавалось сторонами по справі, та підтверджено поясненнями свідків, квитками щодо дати вильоту до країни відпочинку.
За період шлюбу сторонами були придбані наступні автомобілі:
- Hyundai Tucson, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , було 13.02.2021 року зареєстровано за ОСОБА_2 16.03.2021 року даний автомобіль перереєстровано на нового власника;
- Audi ТТ, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який 15 березня 2019 року зареєстрований за ОСОБА_1 
- BMW 528І, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , який 08 грудня 2020 року зареєстрований за ОСОБА_1 14.08.2021 року даний автомобіль перереєстровано на нового власника
-Nissan Armada, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 , 07 липня 2020 року зареєстрований за ОСОБА_1 09.07.2021 року даний автомобіль перереєстровано на нового власника
-PORCHE Cayenne GTS, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 , 17.08.2019 року зареєстрований за ОСОБА_1 25.05.2021 року даний автомобіль перереєстровано на нового власника
У ході розгляду справи судом встановлено, що на момент розгляду справи у володінні сторін, а саме ОСОБА_1 залишився автомобіль Audi ТТ, 2000 року випуску, інші транспортні засоби відчужені сторонами після фактичного припинення шлюбних стосунків без згоди один одного, зокрема: позивачем – автомобілі BMW 528І, Nissan Armada, PORCHE Cayenne GTS, відповідачем - автомобіль Hyundai Tucson,.
Відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи № 3223-3227-22 від 19.09.2022 року встановлено:
-середня ринкова ціна автомобілю Hyundai Tucson 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 станом на 16 березня 2021 року (на дату відчуження) складає: 639 380,00 грн.
- середня ринкова ціна автомобілю Audi ТТ 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 станом на час дослідження складає: 220 870,00 грн.
-середня ринкова ціна автомобілю BMW 528і 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_12 станом на 13 серпня 2021 року (на дату відчуження) складає: 354 974,92 грн.
-середня ринкова ціна автомобілю Nissan Armada 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_13 станом на 01 липня 2021 року (на дату відчуження) складає: 438 907,29 грн.
-середня ринкова ціна автомобілю PORSHE CAYENNE 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_14 станом на 25 травня 2021 року (на дату відчуження) складає: 382 851,57 грн.
Таким чином, встановлюючи вартість рухомого майна, придбаного сторонами під час шлюбу, суд приймає до уваги як доказ, саме висновок вищевказаної експертизи, оскільки доказів на його спростування жодна зі сторін не надала.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 частини залишку боргу, що становить 237 853,70 грн. за кредитним договором № 4/3075957 від 02.07.2020 року слід відмовити, оскільки останнім не доведено належними та допустимими доказами, що кредит був взятий останнім для купівлі в інтересах сім`ї автомобіля Nissan Armada, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 .
Відповідно до умов кредитного договору № 4/3075957 від 02.07.2020 року призначення платежу саме на придбання даного автомобіля відсутнє, кредит надавався позивачу на споживчі потреби. Будь-яких доказів, що кредитні кошти, що отримав позивач за вказаним кредитним договором були витрачені в інтересах сім`ї, позивач суду не надав.
Крім того, суд дійшов висновку про те, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача ОСОБА_1 щодо визнання автомобілів Hyundai Tucson 2020 року випуску, Porsche Cayenne 2008 року випуску, BMW 528І 2010 року випуску, Audi ТТ 2000 року випуску його особистою приватною власністю згідно до норм статті 57 СК України як такі, що придбані за час шлюбу за його особисті кошти, якими він вважає його прибуток від підприємницької діяльності, оскільки останній належить до спільної сумісної власності подружжя відповідно до ч.2 ст. 61 СК України. Доказів отримання вказаних прибутків до укладення шлюбу, позивачем суду не надано.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та оскільки рішення оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , то колегія суддів і переглядає рішення тільки в цій частині.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що кредитний договір № 4/3075957 від 02.07.2020 року укладався в інтересах сім`ї, а тому виникає солідарна відповідальність подружжя за кредитними зобов`язаннями не приймаються до уваги, оскільки вказані кошти, згідно кредитного договору, надавалися на споживчі потреби апелянта, та доказів на спростування того, що кредитні кошти витрачені в інтересах сім`ї в матеріалах відсутні.
Також, Верховний Суд у постанові від 30 червня 2021 року по справі №462/2662/21 зазначив, що приписи статті 65 СК України регулюють правовідносини щодо розпорядження майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір за своєю правовою природою є правочином щодо отримання у власність грошових коштів, а не правочином щодо розпорядження належним подружжю майном. 
Такий договір створює обов`язки для другого з подружжя лише у разі, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Для укладення договору позики (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя, а той з подружжя, хто позичає кошти, не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин. 
Крім того, як вбачається із матеріалів справи, то строк дії вказаного кредитного договору до 01.07. 2025 року, тобто він є діючим, а тому відсутні підстави для покладення на ОСОБА_2 обов`язку відшкодувати позивачу — ОСОБА_1 1/2 частину боргу за вказаним кредитним договором.
За вказаних обставин доводи апеляційної скарги є безпідставними. Обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні, судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці, проте,відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду,переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена .
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини, що склалися між сторонами і їм надана належна оцінка, в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду відповідачем, до суду апеляційної інстанції , не надано.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін,то розподіл судових витрат,відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України, не проводиться.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                 Ж.І. Максюта

Судді: А.П. Барильська

М.Ю. Петешенкова