КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
 
Апеляційне провадження                                                               Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/15355/2023                    
 
                                                       П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
  м. Київ                                                                                                        Справа № 356/634/23
16 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                       - Кирилюк Г.М.    
                                  - Левенця Б.Б.
 при секретарі         - Смолко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  заявника  ОСОБА_1 на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 28 серпня 2023 року, постановлену під головуванням судді Дудар Т.В., у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі,-
в с т а н о в и в:
У серпні 2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Березанського міського суду Київської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.
Заяву обґрунтовує тим, що він ( ОСОБА_1 ) є особою потерпілою від Чорнобильської катастрофи 2 категорії та має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.
  Вказує на те, що на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і спеціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.            
За результатом розгляду його заяви Пенсійним фондом  прийнято рішення № 104050002896 від 27.09.2022 року про відмову у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку. В обґрунтування  відмови  Головне  управління   Пенсійного  фонду  України  в  Київській області зазначило, що архівна довідка про місце проживання
№  05-07 /364  від  19.10.2022 року,  яка  підтверджує  зниження  віку  на 10 років не може бути взята до уваги, оскільки його по-батькові не співпадає з паспортними
даними.
          Окрім того, до страхового стажу заінтересованою особою не було зараховано період його навчання в Поліському  середньому професійно-технічному училищі № 10 з 01.09.1986 по 30.06.1989 роки, а також період проходження ним військової служби з 29.12.1989 по 12.11.1991 роки, оскільки у вказаних документах  його по-батькові також не відповідає паспортним даним.
З таким рішенням Головного  управління   Пенсійного  фонду  України  в  Київській області  він не погоджується.
Вказує, що помилка в написанні його по-батькові в документах поданих до Головного  управління   Пенсійного  фонду  України  в  Київській області для призначення пенсії, а саме:  ОСОБА_2 не свідчить про те, що їх видано іншій особі.
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 28 серпня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі.
        Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, 04 вересня 2023 року заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм  процесуального права.
Вказує на те що, відмовляючи у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд першої інстанції посилався  на те, що дана справа не підсудна даному суду. Однак з таким висновком суду першої інстанції апелянт не погоджується, оскільки згідно п.5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Звертає увагу суду на те, що про тотожність/ідентичність написань його по-батькові, ним було надано висновок експерта Українського бюро лінгвістичних експертиз, який не було взято до уваги Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області при розгляді його звернення про призначення пенсії.
Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив всі обставини справи та докази, не надав їм  правову оцінку на предмет належності, достатності та допустимості, у зв`язку з чим передчасно прийняв рішення про відмову у відкритті провадження у даній справі.
В судове засідання заявник ОСОБА_1 , його представник  адвокат Семиряко  Олександр Миколайович  та представник  заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області  не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені? а тому   колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
10 лютого 1997 року ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 виданий Вовчанським РВ УМВС України в Харківській області. Відповідно до копії наданого паспорта ім`я по батькові заявника зазначено « ОСОБА_3 »
30 червня 1989 року ОСОБА_1 закінчив Поліське середнє професійно- технічне училище № 10 та здобув кваліфікацію тракторист- машиніст широкого профілю слюсар- ремонтник третього розряду, що підтверджується копією диплома НОМЕР_2 .
ОСОБА_1 (зазначено російською ОСОБА_4 ) було видано військовий квиток № НОМЕР_3 .
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є громадяном, який постійно проживав у зоні безумовного відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення. Категорія 2. 
Начальник Іванківського відділу міграційної служби у м. Києві та Київської області  надав ОСОБА_1 відповідь на його заяву про надання інформації про час проживання в смт. Вільча Поліського району Київської області в якій зазначив, що згідно талонів архівної адресно- довідкової картотеки Іванківського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Стещина Поліського району Київської області, був прописаний за адресою: АДРЕСА_1 , з 17.03.1992 року по 13.10.1993 року. 
Відповідно до довідки начальника Відділу освіти, культури, молоді та спорту Поліської селищної ради ОСОБА_1 навчався у Вільчанській середній школі Поліського району Київської області з 1978 року по 1986 року та отримав свідоцтво про восьмирічну освіту № НОМЕР_5 . 
Згідно довідки директором Державного навчального закладу «Катюжанське вище професійне училище» ОСОБА_5 навчався на денній (очна) формі в Поліському середньому професійно- технічному училищі № 10 смт. Поліське Київської області в групі № 11 за професією «тракторист- машиніст широкого профіля» з 01.09.1986 року і відрахований зі складу учнів у зв`язку закінчення повного курсу навчання 01.07.1989 року. 
Відповідно до довідки від 20.09.2022 року № 3256-7001516882 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 № 104050002896 від 27.09.2022 року, до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1986 року по 30.06.1989 року та період проходження військової служби з 29.12.1989 року по 12.11.1991 року, оскільки по батькові не відповідає паспортним даним. Період роботи з 01.03.1994 року по 08.09.1995 року, оскільки дата прийняття на роботу не відповідає даті наказу про прийняття. Період роботи з 13.07.1998 року по 01.09.1998 року, оскільки наявне необумовлене виправлення номеру наказу про звільнення. Довідка про місце проживання від 19.10.2022 року не врахована до уваги, оскільки по батькові особи не відповідає паспортним даним заявника.  
Відповідно до висновку експертного бюро лінгвістичних експертиз № 0596/1067-n/2 від 08 жовтня 2022 року з урахуванням зазначеного українські записи імені по батькові ОСОБА_6 (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_1 ) і ОСОБА_7 (диплом Поліського середнього професійно-технічного училища № 10, запис ОСОБА_1 ) та російські записи ОСОБА_8 (паспорт громадянина України, запис російською мовою ОСОБА_4 ), ОСОБА_9 (диплом Поліського середнього професійно-техлічного училища. No 10, запис російською мовон- ОСОБА_4 ; війс`ковий кситок, запис російською мовою ОСОБА_4 ) і ОСОБА_10 (свідоцтво про народження, запис російською мовою ОСОБА_4 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними.
Відмовляючи у відкритті  провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту належності військового квитка, суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі військового квитка не підлягають розгляду в порядку окремого провадження. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: -факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; -встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.
Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч.3 ст.315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.
З викладеного вбачається, що вимога заявника  ОСОБА_1  про встановлення факту належності йому військового квиткане підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині є правильними та обґрунтованими. 
Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення належності йому диплому Поліського середнього професійно- технічного училища № 10 для призначення пенсії та архівної довідки  про місце проживання №  05-07/364 від  19.10.2022 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що доказів того, що  ОСОБА_1  у встановленому законом порядку звертався до уповноважених органів держави з метою внесення виправлень у диплом Поліського середнього професійно-технічного училища № 10, серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я  ОСОБА_1  в частині написання його по батькові суду не надано, так само як і не надано доказів відмови у внесенні таких виправлень.Враховуючи викладене, факт належності особі диплому для призначення пенсії не може бути встановлений в суді в порядку окремого провадження. Законодавством передбачено інший, позасудовий порядок встановлення зазначеного факту, що має юридичне значення, доказів того, що заявник ним скористався, суду не надано. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.
Також заявником  не додано до заяви доказів неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт, зазначений у архівній довідці про місце проживання № 05-07/364 від 19.10.2022, виданій на ім`я ОСОБА_1  , для надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. Заявник посилається лише на рішення, яким йому відмовлено в призначенні пенсії за віком, що свідчить про наявність спору про право щодо призначення йому пенсії.Вирішення спору із суб`єктом владних повноважень щодо права на отримання пенсії має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до п. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»  особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років, мають право на зниження пенсійного віку на 4 роки та додатково на 1 рік за кожен рік проживання, роботи але не більше 9 років. 
З матеріалів справи вбачається, що у відповідь на звернення ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України винесло рішення про відмову у призначенні пенсії № 104050002896 від 27 вересня 2022 року.
Відмовляючи у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області не зарахувало до трудового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1986 року по 30.06.1989 року та період проходження військової служби з 29.12.1989 року по 12.11.1991 року, оскільки по батькові не відповідає паспортним даним. Період роботи з 01.03.1994 року по 08.09.1995 року, оскільки дата прийняття на роботу не відповідає даті наказу про прийняття. Період роботи з 13.07.1998 року по 01.09.1998 року, оскільки наявне необумовлене виправлення номеру наказу про звільнення. Довідка про місце проживання від 19.10.2022 року не врахована до уваги, оскільки по батькові особи не відповідає паспортним даним заявника.  
Колегія суддів зазначає, щоу разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.
Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, заявником не було надано доказів  того, що він  у встановленому законом порядку звертався до уповноважених органів держави з метою внесення виправлень у диплом Поліського середнього професійно-технічного училища № 10, серії  НОМЕР_2 , виданого на ім`я  ОСОБА_1  в частині написання його по батькові, так само як і не надано доказів відмови у внесенні таких виправлень.Також заявником  не додано до заяви доказів неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт, зазначений у архівній довідці про місце проживання № 05-07/364 від 19.10.2022, виданій на ім`я ОСОБА_1  , для надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 про те, що, відмовляючи у відкритті  провадження за його заявою, суд першої інстанції виходив із того, що дана справа не підсудна даному суду. Однак, з таким висновком суду першої інстанції апелянт не погоджується, оскільки згідно п.5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, правильності висновків суду першої інстанції  не спростовують, оскільки в даному випадку, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин  вимоги  ч.3 ст.315 ЦПК України відповідно до якої справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.
Також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що на підтвердження  тотожності/ідентичності написань його по-батькові в  архівній довідці, в дипломі та у військовому квитку ним було надано висновок експерта Українського бюро лінгвістичних експертиз, який не було взято до уваги Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області при розгляді його звернення про призначення пенсії, оскільки вказані обставини  та докази підлягають встановленню та дослідженню  під час розгляду заяви по суті, а судом першої інстанції було відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі є передчасним, а висновки сулу є невмотивованими, колегія суддів відхиляє, так  як суд  першої інстанції  дослідив  матеріали справи, вірно застосував норми процесуального права та  обгрунтував свої висновки  про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі.
Відповідно ст. 375 ЦПК України,суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів  вважає, що ухвала Березанського міського суду Київської області від 28 серпня 2023 року постановлена з дотриманням норм  процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу заявника  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 28 серпня 2023 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строкобчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 29 листопада 2023 року.

Головуючий:                                                      Судді: