ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 року          м.Дніпро         Справа №  908/129/22 (908/520/23)
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:  Мороза В.Ф. - доповідач,
суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.
секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Запорізька  кондитерська фабрика”  на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 (суддя Ніколаєнко Р.А.)

у справі № 908/129/22 (908/520/23)  
за позовом - Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», м.Запоріжжя,
до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Запорізька кондитерська фабрика», м.Запоріжжя, 
про стягнення заборгованості 
в межах справи № 908/129/22 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Запорізька  кондитерська фабрика», м.Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Запоріжгаз” про стягнення з Приватного акціонерного товариства “Запорізька кондитерська фабрика” 421 643,21 грн заборгованості за договором розподілу природного газу.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі № 908/129/22 (908/520/23) позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Запорізька кондитерська фабрика» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» 421 643 грн 21 коп. основного боргу та 6324 грн 65 коп. відшкодування судового збору.
Не погодившись з вказаним рішенням Приватним акціонерним товариством “Запорізька кондитерська фабрика” подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі № 908/129/22 (908/520/23) та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що оскаржуване рішення прийнято при неправильному застосуванні норма матеріального права та з порушенням норм процесуального права.
Стверджує, що судом залишено без уваги, що вимоги позивача по сплаті наданих, за його твердженням, послуг у грудні 2021 року, січні-лютому 2022 року виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, а тому є конкурсними, відтак у цій частині взагалі не підлягають розгляду у порядку позовного провадження.
Скаржник зазначає, що обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ, однак з 14.12.2021 об`єкт відповідача був фізично від`єднаний від газорозподільної системи, що унеможливлювало надання йому відповідних послуг з зазначеної дати.
Крім того, звертає увагу на тому, що механічне від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи як можливість для Оператора ГРМ припинити газопостачання за Кодексом ГРС передбачено лише у випадках: - несанкціонованого відновлення газоспоживання (розподілу природного газу); - відмові представникам Оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання (розподілу природного газу), у тому числі для локалізації чи ліквідації аварійної ситуації; - після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства “Запорізька   кондитерська фабрика” на рішення господарського суду Запорізької області від   27.04.2023 у справі № 908/129/22 (908/520/23).
31.07.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2023 розгляд справи № 908/129/22 (908/520/23) призначено на 19.10.2023 о 10 год. 30 хв.   
Від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» надійшло клопотання про участь в судовому засіданні у справі № 908/129/22 (908/520/23) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.09.2023 ухвалено судові засідання у справі № 908/129/22 (908/520/23), у тому числі, призначене на 19.10.2023 на 10:30 год. провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).
В судове засідання 19.10.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.
Представник відповідача просив суд свою апеляційну скаргу задовольнити, рішення в оскаржуваній частині скасувати та прийняти нове – про відмову в задоволенні позовних вимог.
Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, в тому числі з підстав, викладених у відзиві, наполягав на необхідності залишення рішення в оскаржуваній частині без змін.
Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» є Оператором газорозподільних мереж, який здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201.
Публічним   акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (станом на час виникнення спірних відносин найменування Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», згідно Статуту) та ПрАТ «Запорізька кондитерська фабрика», як не побутовим споживачем, укладений Договір № 094200АМ2МАР016 розподілу природного газу, шляхом підписання Відповідачем заяви-приєднання від 01.01.2016 за № 094200АМ2МАР016 до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 (далі – Договір розподілу природного газу).
У розумінні Кодексу ГРС у спірних правовідносинах Позивач має статус Оператора ГРМ, Відповідач – статус Споживача.       
Типовий договір розподілу природного газу регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
За умовами Типового договору розподілу природного газу:
-   Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п. 2.1.);
- обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної   системи Оператора ГРМ (п. 2.2.);
- Споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у періоді фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду. Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача - його постачальником (п. 3.1);
-   облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача,   здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 5.1.);
- визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором (п. 5.2.);
- порядок визначення об`єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього Договору (п. 5.4.).
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №2080 від 07.10.2019 було внесено зміни до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, відповідно до яких з 01.01.2020 запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній газовий рік.
Так, відповідно до положень пунктів 1, 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ в редакції постанови НКРЕКП №2080 від 07.10.2019 розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.
До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи із річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача відповідно до цього Кодексу, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.
Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.
Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу об`єктом (об`єктами) споживача за попередній газовий рік, величину планованої місячної плати за послуги розподілу із зазначенням її складових. Така інформація може бути надана споживачеві шляхом розміщення її в особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими), платіжних документах тощо.
Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах у газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність, величина перевищення має бути сплачена споживачем за двократною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.
Фактичний обсяг використання потужності визначається виходячи із фактичного обсягу споживання природного газу наростаючим підсумком протягом відповідного календарного року.
Розділом 6-м Типового договору розподілу природного газу врегульовано порядок розрахунків та визначено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ҐРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. При цьому, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРС.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Відповідно до п. 2 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРС річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. 
Загальна вартість наданих Відповідачу послуг з розподілу природного газу за період з грудня 2021 року по грудень 2022 року, заявлена Позивачем до стягнення, складає 421 643,21 грн. 
На підтвердження вихідних даних для розрахунків Позивач надав дані про величини замовленої потужності на 2021 та 2022 роки по ПрАТ «ЗКФ», про фактичні обсяги споживання природного газу Позивачем за газовий період з жовтня 2019 року по вересень 2020 року та з жовтня 2020 року по вересень 2021 року, щомісячні акти приймання-передачі природного газу, підписані та скріплені печатками Позивача та Відповідача у періоді з жовтня 2019 року по вересень 2021 року.   
Так, фактичний обсяг споживання природного газу по ПрАТ «ЗКФ» за період з жовтня 2019 року по вересень 2020 року (газовий рік) склав 586 836,05 м.куб., за   період з жовтня 2020 року по вересень 2021 року (газовий рік) – 333 020,27 м.куб., отже такі обсяги становлять величини замовленої річної потужності об`єктів Відповідача на 2021 рік та на 2022 рік відповідно.
Судом встановлено, що розрахунок величини річної замовленої потужності та визначена Позивачем загальна сума плати     за послуги з розподілу природного газу за спірний період (з грудня 2021 року по грудень 2022 року включно)   узгоджуються з матеріалами справи, відповідають Типовому договору розподілу природного газу та Кодексу ГРМ.
Виходячи з розрахованих величин замовленої потужності вартість послуг з розподілу природного газу на грудень 2021 року складає 53 988,91 грн з урахуванням ПДВ, щомісячна вартість послуг на 2022 рік – 30 637,86 грн з урахуванням ПДВ.
Згідно з умовами Договору розподілу природного газу Позивач направляв Відповідачу акти наданих послуг (розподіл природного газу (потужність)) від 31.12.2021 № ЗПЯ81020911, від 31.01.2022 № ЗПЯ82001481, від 28.02.2022 № ЗПЯ82003047, від 31.03.2022 № ЗПЯ82004402, від 30.04.2022 № ЗПЯ82005767, від 31.05.2022 № ЗПЯ82007225, від 30.06.2022 № ЗПЯ82008063, від 31.07.2022 № ЗПЯ82009569, від 31.08.2022 № ЗПЯ82010871, від 30.09.2022 № ЗПЯ82011475, від 31.10.2022 № ЗПЯ82012902, від 30.11.2022 № ЗПЯ82013293, від 31.12.2022 № ЗПЯ82014181 з рахунками на оплату до них. На підтвердження надсилання Позивач представив накладні Укрпошти з фіскальними чеками та описами вкладень.
Відповідач акти наданих послуг не підписав, вартість послуг не оплатив, відтак позов є правомірним та обґрунтованим, внаслідок чого був задоволений судом в повному обсязі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне. 
20.02.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Запоріжгаз” (АТ “Запоріжгаз”, Позивач) про стягнення з Приватного акціонерного товариства “Запорізька кондитерська фабрика” (ПрАТ “ЗКФ”, Відповідач) 421 643,21 грн заборгованості за договором розподілу природного газу.
В той же час, ухвалою від 31.01.2022  у справі № 908/129/22 Господарський суд Запорізької області у складі судді Ніколаєнка Р.А. відкрив провадження у справі про банкрутство боржника – Приватного акціонерного товариства “Запорізька кондитерська фабрика” (69063, м.Запоріжжя, вул.Святого Миколая, 7, код ЄДРПОУ 00382094); ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів; ввів процедуру розпорядження майном боржника;   розпорядником майна боржника призначив арбітражного керуючого Саланську Ілону Любомирівну. 
Ухвалою від 27.02.2023 суд прийняв позовну заяву АТ “Запоріжгаз” до розгляду в межах справи про банкрутство ПрАТ “ЗКФ”; відкрив провадження з розгляду заяви; ухвалив розглядати позовну заяву за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства; підготовче засідання призначив на 29.03.2023, 12.30.   
Як встановлено судом, позовні вимоги Позивача полягають у стягненні з Відповідача суми заборгованості з оплати вартості послуг за розподіл природного газу з грудня 2021 року по грудень 2022 року у розмірі 421 643,21 грн.
Так, спірні правовідносини підпадають під спеціальне правове регулювання Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем (далі – Кодекс ГРС), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1379/27824 06.11.2015, а також постанови   Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2498 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». 
Згідно ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС:
- договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи;
- доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи;
- Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;
- споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
У відповідності до пункту 3 глави, 1 розділу 1 Кодексу ГРС дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.
У розумінні Кодексу ГРС у спірних правовідносинах Позивач має статус Оператора ГРМ, Відповідач – статус Споживача. 
Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу І Кодексу ГРс доступ суб`єктів ринку природного газу до ГРМ, що на законних підставах знаходиться у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, здійснюється на принципах:
- забезпечення рівних прав доступу, у тому числі приєднання, до ГРМ відповідно до вимог цього Кодексу;
- забезпечення Оператором ГРМ належної якості послуг доступу (приєднання) на договірних засадах;
- забезпечення суб`єктами ринку природного газу критеріїв доступу, визначених розділами V та VI цього Кодексу, та належних розрахунків за надані послуги.
Як передбачено пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРС для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. 
Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.
За умовами Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу – правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; замовник – фізична особа, або юридична особа, або фізична особа - підприємець, яка на підставі відповідного договору замовляє у оператора газорозподільної системи послугу з приєднання до газорозподільної системи та/або розподілу природного газу; заява-приєднання – складена за встановленою формою письмова заява споживача, що засвідчує його волевиявлення на приєднання до договору розподілу природного газу та містить персоніфіковані дані споживача та його об`єкта.
Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРС). 
На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ:
- присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний EIC-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника;
- надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу;
- забезпечує формування та передачу даних прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом (пункт 6 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).
Згідно з пунктом 2 глави І розділу VI Кодексу ГРС суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.
Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 N 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. 
Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
Відповідно до п. 1 гл. 1 розд. VI Кодексу суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. 
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір – є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать. 
Відповідно до частини другої глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498, в порядку, визначеному цим розділом.
Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI цього ж Кодексу договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
Відповідно до п. 2 гл. 2 розд. 1 Кодексу Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу. 
В свою чергу, пунктами 1, 2, 3 глави 5 розділу VI Кодексу ГРС передбачено, що споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та Оператором ГРМ здійснюється за умови:
- включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника на відповідний розрахунковий період;
- забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.       
Зобов`язання, що виникли між сторонами на підставі укладеного між ними типового договору, є господарськими, а тому згідно зі статтями 4, 173 - 175 та відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України до виконання зазначеного договору мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Як передбачено ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п.п. 1, 2 гл. 6 розд. VI Кодексу розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.  Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за  газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. Розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначається Оператором ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. 
У відповідності до пункту 7 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання. 
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Аналогічні приписи містить Господарський кодекс України, ч.ч.1, 7 ст.193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи, що Договір розподілу природного газу № 094200АМ2МАР016 від 01.01.2016 між сторонами розірвано не було та цей Договір є чинним, внесені до редакції Типового договору розподілу природного газу Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №2080 від 07.10.2019, зміни для них є обов`язковими. 
Визначення газового року наведене в пункті 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС - і ним є період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.
Тобто газовий рік - це проміжок часу з 1 жовтня по 30 вересня. Щомісячний платіж за доставку газу розраховується наступним чином: сума кубів газу, спожитого за газовий рік, множиться на тариф на доставку. Результат ділиться на 12 рівних платежів, які сплачуються щомісячно впродовж року.
Судом встановлено, що загальна вартість наданих Відповідачу послуг з розподілу природного газу за період з грудня 2021 року по грудень 2022 року, заявлена Позивачем до стягнення,  складає 421 643,21 грн. 
На підтвердження вихідних даних для розрахунків Позивач надав дані про величини замовленої потужності на 2021 та 2022 роки по ПрАТ «ЗКФ», про фактичні обсяги споживання природного газу Позивачем за газовий період з жовтня 2019 року по вересень 2020 року та з жовтня 2020 року по вересень 2021 року, щомісячні акти приймання-передачі природного газу, підписані та скріплені печатками Позивача та Відповідача у періоді з жовтня 2019 року по вересень 2021 року.  
Так, фактичний обсяг споживання природного газу по ПрАТ «ЗКФ» за період з жовтня 2019 року по вересень 2020 року (газовий рік) склав 586 836,05 м.куб., за  період з жовтня 2020 року по вересень 2021 року (газовий рік) – 333 020,27 м.куб., отже такі обсяги становлять величини замовленої річної потужності об`єктів Відповідача на 2021 рік та на 2022 рік відповідно.
Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2749 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Запоріжгаз» тариф на послуги розподілу природного газу на спірний період встановлений на рівні 0,92 грн за 1 м.куб на місяць (без ПДВ). 
Розрахунок величини річної замовленої потужності та визначена Позивачем загальна сума плати   за послуги з розподілу природного газу за спірний період (з грудня 2021 року по грудень 2022 року включно) узгоджуються з матеріалами справи, відповідають Типовому договору розподілу природного газу та Кодексу ГРС. 
Виходячи з розрахованих величин замовленої потужності вартість послуг з розподілу природного газу на грудень 2021 року складає 53 988,91 грн з урахуванням ПДВ, щомісячна вартість послуг на 2022 рік – 30 637,86 грн з урахуванням ПДВ. 
Згідно з умовами Договору розподілу природного газу Позивач направляв Відповідачу акти наданих послуг (розподіл природного газу (потужність)) від 31.12.2021 № ЗПЯ81020911, від 31.01.2022 № ЗПЯ82001481, від 28.02.2022 № ЗПЯ82003047, від 31.03.2022 № ЗПЯ82004402, від 30.04.2022 № ЗПЯ82005767, від 31.05.2022 № ЗПЯ82007225, від 30.06.2022 № ЗПЯ82008063, від 31.07.2022 № ЗПЯ82009569, від 31.08.2022 № ЗПЯ82010871, від 30.09.2022 № ЗПЯ82011475, від 31.10.2022 № ЗПЯ82012902, від 30.11.2022 № ЗПЯ82013293, від 31.12.2022 № ЗПЯ82014181 з рахунками на оплату до них. На підтвердження надсилання Позивач представив накладні Укрпошти з фіскальними чеками та описами вкладень. 
Матеріалами справи засвідчено, що відповідач акти наданих послуг не підписав, мотивовану відмову від їх підписання не надав, вартість наданих йому послуг не оплатив.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. 
Отже, відповідачем порушено договірні зобов`язання з оплати послуг по розподілу природного газу.
Таким чином, загальна сума заборгованості становить 421 643,21 грн. 
Скаржник зазначає, що обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ, однак з 14.12.2021 об`єкт відповідача був фізично від`єднаний від газорозподільної системи, що унеможливлювало надання йому відповідних послуг з зазначеної дати. 
Як вбачається з матеріалів справи (т. 1 а.с. 150-154), згідно з Актом про припинення (обмеження) газопостачання від 14.12.2021 № 2019-00 000068 проведено газові відключення шляхом демонтажу крану середнього тиску перед регулятором та встановлення заглушки; згідно з  Актом про припинення (обмеження) газопостачання від 14.12.2021 № 2021-17 000084 проведено припинення (обмеження) газопостачання шляхом закриття засувки; згідно з Актом про припинення (обмеження) газопостачання від 14.12.2021 № 2021-17 000086 проведено припинення (обмеження) газопостачання шляхом перекриття засувки та встановлення заглушки; згідно Актом про припинення (обмеження) газопостачання від 14.12.2021 № 2019-00 000077 проведено перевідключення шляхом встановлення заглушки. 
З такого Відповідач робить висновок, що  наразі у нього, як Споживача, відсутній об`єкт, підключений в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ, що виключає надання послуг з розподілу  природного газу, а отже й підстави для оплати послуг.
Проте погодитися з даним висновком неможливо, з огляду на його суперечність діючим положенням Кодексу ГРС в редакції постанови НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, а також умовам  Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, в частині запровадженого з 01.01.2020 порядку розрахунків за послугу з розподілу природного газу.
Так, послуга з розподілу природного газу не обмежується обов`язками Оператора ГРМ (Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз») щодо фізичної доставки обсягів природного газу до об`єктів споживача та формування кількісних показників обсягів спожитого (розподіленого) природного газу, а включає в себе в цілому процес забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу безпосередньо споживачу, і в розумінні цілого комплексу дій (заходів) оператора ГРМ, пов`язаних із забезпеченням безаварійності та належного стану ГРМ.
Подібні за змістом висновки викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2021 у справі № 920/1114/20.
Наведене також слідує із положень Кодексу (п. 4 глави 1, п.п. 2, 3 глави 2 розділу І, п. 1 розділу ІІ, глави 3 розділу ІІІ). 
Об`єкт споживача вважається приєднаним навіть якщо газоспоживне обладнання опломбоване на газопроводі - вводі, оскільки для початку фактичного споживання природного газу, окрім зняття пломби немає перешкод. На об`єкт не розраховується замовлена потужність пропускної спроможності газових мереж лише у випадку механічного від`єднання від мереж. 
Відповідно до абзацу 1 пункту 9 глави 6 Розділу VI Кодексу ГРС (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.
За змістом абзаців 1, 2 пункту 4, абзацу 1 пункту 5 та пункту 6 глави 7 Розділу VI Кодексу ГРС (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) пломбування та розпломбування газового обладнання на об`єктах споживачів, що пов`язані з припиненням/обмеженням або відновленням газопостачання (розподілу природного газу), виконуються Оператором ГРМ відповідно до вимог розділу X цього Кодексу. При припиненні (відновленні) розподілу природного газу на об`єкт споживача складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. При складанні акта про припинення розподілу природного газу Оператор ГРМ зазначає в ньому про наслідки несанкціонованого відновлення газоспоживання, передбачені цим Кодексом, а також обов`язково фіксує фактичні показання лічильника газу на дату припинення газопостачання (розподілу природного газу), за винятком випадків відмови в доступі до об`єкта споживача, де розташований лічильник газу (ЗВТ). Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування. Відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від   18.02.2021 у справі № 922/1703/20 (предмет позову - стягнення місячної вартості величини річної замовленої потужності за період з дати пломбування пристроїв газопроводу (інвентарної заглушки) об`єктів газоспоживання підприємства до дати механічного від`єднання об`єкта відповідача від газових мереж) сформульовано такі правові висновки:
"Пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРС передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.
Отже з моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.
Враховуючи, що у справі встановлено наявність у відповідача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено, а також враховуючи те, що споживачем ні заява про остаточне припинення користування природним газом, ні уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавалась, правильними є висновки суду апеляційної інстанції про існування у відповідача обов`язку оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку передбаченому главою 6 розділу VI Кодексу ГРС в редакції постанови № 2080 від 07.10.2019".
Таким чином, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 922/1703/20 міститься нерелевантний висновок щодо застосування положень пункту 8 глави 6 Розділу VI Кодексу ГРС (у редакції від 07.10.2019, чинній до   29.07.2020), які не поширюють свою дію на спірні правовідносини в цій справі, що виникли у грудні 2021 року.
Водночас, у контексті комплексного застосування норм абзацу 1 пункту 9 глави 6 та абзаців 1, 2 пункту 4, абзацу 1 пункту 5 глави 7 Розділу VI Кодексу ГРС (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до спірних правовідносин розподілу природного газу, починаючи з 30.07.2020, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 27.09.2022 у справі № 914/3254/21 дійшов такого висновку:
"Припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, тобто в період, коли не відбувалося механічного від`єднання об`єкта споживача від цієї мережі та вилучення такого об`єкта, а заява про остаточне припинення користування природним газом і розірвання договору споживачем не подавалася, не звільняє споживача від договірного зобов`язання оплати вартості послуг з розподілу природного газу за вказаний період, оскільки саме механічне від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи виключає можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподілу (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача". 
Згідно з пунктом 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРС (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках:
1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;
2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках:
відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді;
відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача;
3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;
4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»;
5) розірвання договору розподілу природного газу;
6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ;
7) несанкціоноване відновлення газоспоживання;
8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт;
9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ;
10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим);
11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання;
12) в інших випадках, передбачених законодавством.
Таким чином, зазначеною нормою Кодексу ГРС визначено перелік випадків правомірного припинення або обмеження оператором ГРМ газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт споживача, до яких, зокрема, включено розірвання договору розподілу природного газу. 
Отже, в силу вимог Кодексу ГРС та умов Договору про розподіл природного газу, враховуючи, що у справі встановлено наявність у Відповідача обсягів споживання природного газу за газові роки, що передували розрахунковим календарним рокам, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, відсутність механічного від`єднання об`єкта споживача від цієї мережі та вилучення такого об`єкта, а також враховуючи те, що споживачем заява про остаточне припинення користування природним газом і розірвання договору не подавались, відсутні підстави вважати, що відповідач звільнений від договірного зобов`язання (за чинним договором) оплати вартості послуг з розподілу природного газу за спірний період з грудня 2021 по грудень 2022, оскільки лише механічне від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи виключає можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподілу (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.
Відтак, припинення (обмеження) розподілу природного газу не звільняє Відповідача від обов`язку виконувати умови договору й у нього існує невиконаний обов`язок з оплати вартості послуг з розподілу природного газу, а тому доводи скаржника у відповідній частині скарги не знайшли свого підтвердження.
При цьому слід зазначити, що механічне від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи могло мати місце у випадку розірвання договору розподілу природного газу, однак відповідач, втративши інтерес та потребу в подальшому отриманні послуг з газопостачання та розподілу газу, своїм правом на розірвання договору не скористався, відповідну заяву про ініціювання процедури не подавав, в той час як п. 12.3. Договору розподілу природного газу № 094200АМ2МАР016 від 01.01.2016 визначає, що цей Договір може бути розірваний за згодою Сторін або за ініціативою Споживача у порядку, визначеному законодавством України.
Щодо тверджень апелянта про те, що вимоги позивача по сплаті наданих, за його твердженням, послуг у грудні 2021 року, січні-лютому 2022 року виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, а тому є конкурсними, відтак у цій частині взагалі не підлягають розгляду у порядку позовного провадження, варто зауважити наступне.
Згідно п. 6.6. Договору розподілу природного газу № 094200АМ2МАР016 від 01.01.2016 оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ.
В свою чергу, у постанові Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17  було зазначено, що: «Стосовно невиставлення/ненаправлення позивачем рахунку-фактуру судова колегія вважає, що невиставлення/ненаправлення позивачем рахунку на оплату не звільняє відповідача від обов`язку оплатити послуги, надані позивачем. Так, за своєю правовою природою рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги. Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України».
В свою чергу, відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 915/641/19, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку (правова позиція є сталою, сформована у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18). 
Умовами Договору розподілу природного газу № 094200АМ2МАР016 від 01.01.2016 передбачено оплату послу на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду, відтак обов`язок з оплати послуг з розподілу природного газу за грудень 2021 року, січень-лютий 2022 року, виник до настання відповідних місяців.
Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 31.01.2022  у справі № 908/129/22 відкрито провадження у справі про банкрутство – Приватного акціонерного товариства “Запорізька кондитерська фабрика”.
За змістом пункту 8 частини першої статті 20, частини тринадцятої статті 30 ГПК України, з якими кореспондуються приписи статті 7 КУзПБ, процесуальний закон визначає правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, незалежно від моменту виникнення таких вимог, серед іншого справ за позовами з майновими (грошовими) вимогами до боржника, позовне провадження у яких відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача, стосовно яких у частині третій статті 7 КУзПБ встановлено імперативну вимогу їх передачі до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, для розгляду по суті спору в межах цієї справи.
Ухвалою від 27.02.2023 Господарський суд Запорізької області прийняв позовну заяву АТ “Запоріжгаз” до розгляду в межах справи про банкрутство ПрАТ “ЗКФ” та відкрив провадження у справі.
Як зазначив Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 23.09.2021 у справі № 904/4455/19 приймаючи справу за позовом з майновими (грошовими) вимогами до боржника, господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, з`ясовує питання щодо заявлення позивачем кредиторських вимог відповідно до частини першої статті 45 КУзПБ та, якщо таку заяву подано позивачем до завершення розгляду позовних вимог, господарський суд має зупинити провадження у справі за позовом з майновими (грошовими) вимогами до боржника на підставі пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України до набрання законної сили ухвалою суду за результатами розгляду конкурсних вимог такого позивача в порядку КУзПБ.
Після постановлення господарським судом ухвали за результатами розгляду таких вимог позовне провадження у справі з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що розглядається в межах справи про банкрутство, підлягає закриттю повністю або в частині на підставі пункту 2 частини першої статті 175, пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України у випадку тотожності суб`єктного складу, предмета і підстав позову.
Неподання позивачем заяви про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство в порядку, передбаченому КУзПБ, не може вважатися відмовою від таких вимог у позовному провадженні або бути підставою для відмови у задоволенні позову з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що розглядається в межах справи про банкрутство відповідача в порядку статті 7 КУзПБ.
У разі незаявлення вимог до боржника у справі про банкрутство справа за позовом з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, відповідно до приписів статті 7 КУзПБ має бути розглянута господарським судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство відповідача, по суті спору за правилами ГПК України у позовному провадженні в межах справи про банкрутство.
Таким чином, зважаючи на відсутність факту подання АТ «Запоріжгаз» до ПрАТ «ЗКФ» заяви про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство в порядку, передбаченому КУзПБ, наведене все ж не звільняє господарський суд від обов`язку розгляду позову з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, відповідно до приписів статті 7 КУзПБ за правилами ГПК України у позовному провадженні в межах справи про банкрутство та у будь-якому разі не може вважатися відмовою від таких вимог у позовному провадженні та бути підставою для відмови у задоволенні позову.
Необхідно наголосити, що КУзПБ не встановлює преклюзивного строку для заявлення кредиторами вимог, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, однак зволікання кредитора із заявленням конкурсних вимог до боржника у визначений частиною першою статті 45 КУзПБ тридцятиденний строк, зокрема через розгляд аналогічних вимог у позовному провадженні, в силу приписів частини четвертої цієї статті звужує обсяг правомочностей такого кредитора, зокрема, на заперечення вимог інших кредиторів чи оскарження судових рішень у справі про банкрутство, а також може вплинути на повноту задоволення вимог, адже такі кредитори не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, а їх вступ у справу після розрахунків з іншими кредиторами не змінює здійсненого розподілу раніше сплачених коштів.
За таких умов, спір між сторонами правомірно розглянутий та вирішений Господарським судом Запорізької області в межах справи № 908/129/22 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Запорізька  кондитерська фабрика».
Враховуючи у даному випадку сукупність встановлених обставин, підтверджених відповідними доказами, з огляду на положення ст.ст. 74-80, 86 ГПК України та норми законодавства, які застосовуються у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і обставини, надав їх належну правову оцінку. 
Порушень або неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом під час перегляду справи в апеляційному порядку не встановлено.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, свого підтвердження не знайшли, не спростовують мотивів та висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі № 908/129/22 (908/520/23).
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 236, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд                     
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Запорізька кондитерська фабрика” на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі №908/129/22 (908/520/23) залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі №908/129/22 (908/520/23) залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство “Запорізька кондитерська фабрика”.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 03.11.2023

Головуючий суддя                                                                      В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                           Л.А. Коваль 

Суддя                                                                                           А.Є. Чередко